stilling, sorn jeg i min ovenmeldte Afhandling har fundet paa et 

 Par celtiske Mynter.* Ligesom der en Mand med Ring i Haand 

 symboliserer Rettergang, og et firefoddet Dyr med en Offerkniv 

 over antyder Offertjeneste, saaledes er paa de sasan. Mynter for- 

 meentlig Ildalteret Symbol paa Offertjenesten og Ringen i Per- 

 sonens Haand Symbol paa Rettergang. Det kan vel synes paa- 

 faldende, at i en Sculptur ved Nakshi Rustam (PI. 19 hos Ker 

 Porter, gjengiven her paa PI. som fig. 3) Eeds-Ringen fremrffik- 

 kes til Kongen af en Qvinde, der basrer samme Krone (en Muur- 

 krone), som den, hvdrmed ellers Stormobeden pleier fremstilles, 



ogsaa, at paa sasanidiske Mynter, f. Ex. nysnaev 



Kongen staaende med Haanden oploftet ved 

 den ene Side af et Ild-Alter og en Qvinde holdende en Ring 

 iveiret paa den anden Side; aldeles i samme Stilling, som Stor- 

 mobeden indtager paa andre Mynter. Men disse Omsteendighe- 

 der have kun ringe Betydning ved Bedommelsen af Meningsulig- 

 heden rnellem Hr. M. og mig. I al Fald turde man vel fole sig 

 mere tilboielig til at antage, at Dronningen holder Eeds-Ringen 

 e nd til den Mening, at hun overleverer Monarchen Kongemagten. 



Naar man seer hen til den underordnede Stilling, Qvinden 

 imitager i Orienten, er der Grund til at troe, at en eller anden 

 overordentlig Begivenhed har givet Anledning til nysnavnte Sculp. 

 { ur og til Prseget paa de omtalte Mynter. Ker Porter anforer 

 folgende Sagn, der fortaBlles paa Stedet, som en mulig Anledning 

 til Billedvffirket : 



„Bahrams 2 herskende Lidenskab var Jagten, og stolt af sin 

 store Fajrdighed som Bueskytter, nskede han at give en Preve 

 derpaa for sin hoiest elskede Hustru. Hun ledsagede ham derfor 



