250 



til Sletten', og man opdagede i nogen Afstand en Antilope, som 

 laae og sov. Kongen skjed med sin Bue saa n0iagtigt, at Pilen 

 streifede Dyrets 0re. Antilopen vaagnede og strakte et Bagbeen 

 hen til Stedet, for at bortjage den Flue, som dct syntes atantage. 

 plagede den. Kongen skjod atter og faestede Hoven til Hornet, 

 I sin Glsede vendte han sig til Damen med et Blik, som seskede 

 hendes Mening om hans Faerdighed. Men hun bemaerkede koldt: 

 „0velse gjor fuldkommen." Et saa ligegyldigt Svar, hvor han 

 ventede varm Lovpriisning, vakte Skuffelse og Skinsyge; og i 

 Oieblikkets rasende Harme befalede ban at.bringe hende op imel- 

 lem Bjergene og udsaette hende der for at omkomme. Den Be- 

 tjent, som skulde udfore denne Befaling, f0rte hende bort, men 

 af Medlidenhed sparede han hendes Liv og tillod hende under en 

 dyb Forkbaedning at tye til en ringe Landsbye ved Bjergenes Fod. 

 Her tog hun Bolig i et Overvssrelse i et Taarn, hvor bun havde 

 at stige op ad en Trappe med tyve Trin. Ved sin Ankomst 

 kjobte hun en ung Kalv, som hun hver Dag regelmaessig bar en 

 Gang ned og op ad denne Trappe. Denne 0velse forsatte hun 

 i fire Aar; og Tilvaexten i hendes Styrke holdt Skridt med Til- 

 vaexten i Dyrets Vaegt. Bahram, som taenkte, at hans Yndlings- 

 hustru forlamgst var dod, kom nu en Aften efter en traittende 

 Jagt til at gjere Holdt i denne Landsbye. Her saae han en ung 

 Qvinde ba;re en stor Koe opad en Trappe paa tyve Trin. Han 

 blev forbauset og sendte Bud for at erfare, hvorledes en Qvinde 

 havde erhvervet en saa ussedvanlig Styrke. Den unge Qvinde, 

 som havde hyllet sig i sit Sl r, sagde, at hun ikke vilde aaben- 

 bare sin Hemmelighed uden for Kongen, og til ham kun under 

 den Betingelse, at han vilde finde sig i at komme alene hen ti 

 Taarnet. Bahram fulgte strax Opfordringen, og idet ban gjentpg 

 Yttringen af sin Beundring for hvad ban havde seet, -bad hun 

 ham ikke odslc Lovpriisninger, som om hun havde gjort et Mua- 

 kel; thi „0velse gjor fuldkommen," sagde Dronningen med sin 

 naturlige Stemme og loftede i det Samrne sit Slor op. Kongen 

 gjenkjendte og omarmede hende. Truffen af den Lection, hun 

 havde givet ham og henrykt over det Beviis paa Kjperlighed, som 



