270 



uheldigvis blev det i min Fravserelse saa betydeligt molesteret, at 

 jeg maatte ganske opgive Tanken herpaa og kun se til at faa fat 

 i enkelte af de Ben, hvorved Artens Identitet med Sikkerhed 

 kunde afgjores. Det var mig f0rst og fremst cm at gjore at for- 

 skaffe mig Brystbenet, da jeg vidste, at dette Bens Form er af 

 storste Vigtighed i denne Henseende. Jeg var ogsaa saa heldig 

 at lede det op mellem de hulter til bulter liggende Dele af Hva- 

 len. Af evrige Ben har jeg fort hjem et af lste Ribbenpar, der 

 ogsaa for denne Art er meget charaeteristisk, fremdeles de 3 for- 

 ste Halshvirvler og en af de forreste Extremiteters Ben (Skulder- 

 bladet og Armknoglerne). Disse Ben godtgjere nu med fuldkom- 

 men Sikkerhed, at Hvalen er en Balcenoptvra miisculm, noget jeg 

 i Virkeligheden alene efter det Ydre skulde have havt Vanske- 

 lighed nok for at kunne erkloere saa bestemt. 



Jeg lader nu folge en udforlig Beskrivelse af Dyrets Ydre 

 efter Optegnelser gjorte paa selve Stedet, dernsest nogle Bemaerk- 

 ninger om denne Hvalarts Benbygning, og endelig nogle Notizer 

 oni de ved Lofoten forekommende Hvaldyr ialmindelighed, dels 

 efter mine egne Iagttagelser, dels efter hvad jeg af andre Msend 

 der paa Stedet har erfaret. 



Beskrivelse af Hralens Ydre. Det hele Dyrs Laengde er rnaalt 

 i lige Linie fra Spidsen af Underkjseven til Halefinnens bagre 

 Indsnit noget over 40? 2 Fod. Da fuldvoxne Individer af denne 

 Art ialmindelighed synes at opnaa en Laengde af indtil 70 Fod, 

 maa man anse det her omhandlede Individ for et endnu ganske 

 ungt Dyr, noget, der ogsaa strax ved Undersogelsen af Skelettet 

 fandt sin Bekraeftelse, navnlig ved den ufuldsta-ndige Forbening 



Som hos allc egentlige Finhvale er Kropsformen (pi. 1) sflBr- 

 deles slank og langstrakt, men vel proportioneret, uden lierved 

 at vise noget svagt i sin Bygning. Sit storste Ornfang liar Lege- 

 met teet bug Roden af Brysttiimerne eller omtreot ved Enden af 



