skadelige Folger havde havt for Vedkomrnende. Kort, det var en 

 af alleParter forglemt Sag. Manden var imidlertid i en fremryk- 

 ket Alder bleven grebet af en religios Exaltation, og under Ind- 

 fljdelsen af denne Tilstand fandt ban sig dreven til at angive sig 

 selv. Paa Grund at' Personens exalterede Va;seu og det svage 

 Motiv til hans Handlemaade, reiste der sig hos Retten Tvivl om 

 hans Simlstilstand, hvorfor en Embedskege ^blev unniodet om at 

 undersege og afgive sin Erkla3ring om hans mentale Tilstand. 

 Denne gik ud paa, at Mandcn var sindssyg og soin Folge heraf 

 utilregnelig. Da Sagen ferste Gang var Gjenstand for Discussion 

 i Facultetet, fandt dette sig ikke tilstraikkelig oplyst ved den 

 afgivne ErUIa3ring, og man tilraadede derfor, at Manden fremde- 

 les i nogen Tid skulde forblive under Lsegens Observation. En njr 

 ogyderligere begrundet Erkltering blev igjen fremlagt, og nu fandt 

 Facultetets Pluralitet sig befoiet til at afgive et Skjon, der stem- 

 mede med den undersogende Lodges. Et Medlem af Facultetet 

 dissenterede og formente, at Manden var eapax mentis, og at Straf- 



hvorpaa Sindssygelaegerne i Almindelighed la?gge megen Vrcgt. 

 Det kau gjerne medgives, at der ved saadanne Tilfaelde kan 



