315 



Characterer til at adskille den fra de forhen bekjendte Arter. 

 Sars ansaa den af Esmark fornemmelig fremhaBvede Characteer 

 af Benenes Dentatur for at veere saare variabel og utjenlig. Es- 

 mark ansaa den derirnod for bestetnt nok, da T;endernes Antal 

 paa de nsevnte Organer lios den at" ham omtalte Art var mindst 



Antal blandt de luini bekjendte Arter. og opfordrede Sars til at paa- 

 vise Mellendedene og fordrede, at den skulde beholde det af ham 

 foi st givne Navn P. rnnltidentata og ikke Sars's senere norvegica. 

 Ilr.Surs bemaerkede hertil, at Hr. Esmark forst efter hos ham 



phar norvegica betegnede nye Art var fremkommen med sin No- 



ansees for at va3re begrundet som en fra P. lanla Kroyer adskilt 

 Art ved den af Esmark givne ufuldstsendige Diagnose, og felgelig 

 Navnet P. rnnltidentata heller ikke antages. ' 



At opstille en ny Art. efter et eneste og tilmed „tneget muti- 

 lerei, torret og i hoi Grad mishandlet Exemplar" (Esmarks egne 

 Ord, see ovenfor pag. 259) er mildest talt meget voveligt. Endnu 

 rnisligere bliver det, naar som her den givne Diagnose reducerer 

 sig til kun en eneste Charaeteer, nemlig Antallet af Torne paa 

 tredie Led af forste og andet Fodpar. Esmark antagcr rigtig- 

 nok denne Characteer for uforanderlig, da den i bans Diagnose 

 endog opfores med bestemte Tal (11 paa forste og 24 paa andet 

 Fodpar.) Hvorledes det er bevendt med denne Uforanderlighed 

 kan skjonncs af Folgende: 



Sars fandt hos det storste af sine to voxne Exemplarer af P. 

 norvegica forste Fodpars tredie Led (brachium) vpebnet paa den 

 ene Fod med en Rad af 7, paa den andcn 8 sta?rke Torne, for- 

 nden 20-30 smaa og tynde eller nfesten borsteagtige, hvilke 



den ene Fod 4, paa den anden 2 stffirke og 3 mindre Torne, for- 

 uden endeel meget smaa borsteagtige. Andet Fodpars tredie Led 

 er hos det ene af disse Exemplarer vffibnet paa den ene Fod med 

 25, paa den anden med 27 strcrke Torne, foruden 10-12 smaa 



