39 



Fodpar er srerdeles bredt og kort; forste, tredie og fjerde Led 

 ere bredere end lange, idet de nedad og bagtil udvide sig meget. 

 Haauden er omtrent dobbelt saa lang som bred. 



Det mindre Exemplar - $ — viser den samme Bevsebning af 

 Leddene, men dels forste Led er meget kortere; andet Led er me- 

 get kortere end Iredie; andet Fodpar er faestet til dels forreste 

 tykkete Deel. Andet Fodpars Haand er asgformig og ikke 

 vsebnet med saa slajrke Tsender som hos a*, men kun med 

 meget svage og meget smaa Torne. 



Denne Form er saa eiendomtnelig ved sine korte Folere 

 og sit med store Vorter besatte Legeme, der er (iint overstraet af 

 sserdeles smaae Korn, og endelig ved den ringe Forskjel i Lege- 

 mets Bygning hos <y og $, saa at den ikke kan tbrvexles med 

 nogen anden beskreven Art. 



Gen. II. Cerapus. Say. 1817. 

 Denne Slaagt skiller sig fra de to nsermest staaende Slaagter 

 Podocerus Leach og Janassa Boeck, isser ved at sidste Par Spring- 

 fodder ere eengrenede, Haleappendixet er forsynet med 2 med 

 krumme Torne vaibnede Forhoininger, og de ovre Folere mangle 

 Bisvobe. Say opstillede denne Slosgt paa Arten Cerapus tubularis, 

 som senere ikke synes at vasre gjenfunden. Paa Arten C. difformis 

 opstillede Milne-Edwards i 1830 Slfegten Erichthonius, der er 

 synonym med Cerapus, og da hau fandt, at Templetons Cerapus 

 abditus skilte sig i Folernes Bygning fra Cerapus tubularis 

 Say, opstillede han den forste under Slfegtsnavnet Cerapodina, 

 hvilket dog kun er grundef paa en Misforstaaelse. Kreyer hen- 

 ferle den af ham som ny anseede Art, Leachi, til Slsegten Po- 

 docerus, men den er fuldstsendig overeensstemmende med Cerapus 

 diftormis, og endelig gav Dana i 1853 Slsegtsnavnet Pyetilus til 

 Former, der nu maa henfores til Cerapus. Stimpson bar fundet 

 en Art, som han opstiller under Navn af Erichthonius rapax. 

 Denne, som Prof. Esmark har gjenfundet, skal jeg her n.-ermere 

 beskrive. 



