22 



affinis Lutken, der idethele er den af alle Sla3gtens Arter, der 

 kommer vor Art nEermest. Om Sla3gten Ophiocten, hvormed 

 naervserende Art, skjent en virkelig Ophioglypha, viser saa 

 mange Overensstemmelser, vil herefter kunne bestaa, bliver vel 

 et stort Sp0rgsmaal. Lutken selv har med sit ssedvanlige klare 

 Blik paapeget denne Slsegts neie Forvandtskab med Slsegten 

 Ophioglypha og har ogsaa 1 erklaeret den som i Grunden a en 

 abnorm Underafdeling eller et Slags Sideudvikling fra Slsegten 

 Ophiura (Ophioglypha)." 



E. Om 2 nye Echinider. 

 De betydelige Formforandringer, som de egentlige Echinider 

 undergaa under sin Vaext og det hermed i Forbindelse staaende 

 forandrede Forhold af de enkelte Plader, hvoraf Echinidernes 

 Skal er sammensat, fremdeles den ikke ubetydelige individuelle 

 Foranderlighed, som er iagttaget hos visse Arter, gj0r det meget 

 vanskeligt for de herhen horende Former at opstille sikre og 

 preecise Artsmasrker. Et noiere alsidigt Studium af disse Dyr 

 vilde derfor vistnok vajre i hm Grad enskeligt, og det vil vist 

 heller ikke slaa feil, at man ved et saadant Studium vilde kunne 

 opnaa en sikrere Basis ved Arternes Bestemmelse, end vi for 

 Tiden ere i Besiddelse af. Vistnok har Dtiben og Koren i sin 

 udmserkede Afhandling: "0fversigt af SkandinaviensEchinodermer" 

 offret denne Dyregruppe en sserlig Opniferksomhed og har baade 

 gjort opmaerksom paa Upaalideligheden af enkelte tidligere an- 

 vendte Mserker og udhavet saadanne Characterer, der maa 

 ansees for mere constante og f0lgelig bedre anvendelige ved 

 Artsdistinctionen; men om end disse vaBsentligydre Kjendemserker 

 ville vaere tilstrrekkelige til at adskille de da kjendte Arter fra 

 hinanden, kan det dog tsenkes rnuligt, at de ikke i ethvert 

 Tilfalde, hvor det gjrelder at adskille en Art fra en anden, vil 

 kunne slaa til. Ved at undersege en Del paa min sidste Reise 

 samlede Echinider har jeg stserkt folt denne Mangel i vor Kund- 



1 Additaracnta ad historiam Ophiuri.larum I, pg. 52. 



