Undersegelser over Hardangerljordens Fauna. 



Af 



fi. 0. Sars. 



(Foredraget i Medet den 12 Mai 1871.) 

 Det er et ganske eiendommeligt Trsek ved vor Kysts Natur- 

 forholde, at de storste Dybder i Regelen ikke, som man skulde 

 have ventet, ere at finde lsengst ude mod Havbrynet ved den ydre 

 Skjsergaard, men omvendt fortrinsvis i de dybt ind i Landet ind- 

 skjaerende Fjordarme, og som oftest her netop i den allerinderste 

 Del. For ved vore Kyster at kunne anstille en rigtig „deep-sea- 

 dredging" er det derfor ikke som f. Ex. ved Englands Kyster 

 nedvendigt at udruste hertil store Krigsskibe med fuld Beseeming 

 for at kunne modstaa Oceanets Bolger og Storme. Heller ikke 

 traenges der her om hverken Kompas eller andre nautiske Instru- 

 menter for at bestemme, hvor man kaster sin Bundskrabe ud. 

 Vil man, som sagt, naa ned til rigtig store Dybder ved vore Ky- 

 ster, styrer man ikke Kursen tilhavs, men tager ombord paa et af de 

 smaa letvindte, skarptbyggede Fjorddampskibe, der tydeligt nok 

 ikke ere beregnede for noget saerdeles haardt Farvand, og som ogsaa 

 efter en Tid at have fulgt langs Kysten indenfor den ydre beskjaer- 

 mende Skjeergaard vender Steevnen lige ind mod Land. Reisens 

 Maal er imidlertid langtfra endnu naaet. Er man kommen nser 

 nok den i Begyndelsen som en sammenhaengende Mur sig visende 

 Kyststraskning, aabner der sig et smalt Indlob, hvorigjennem man 

 styrer ind i et i Baggrunden med blaanende Fjelde indrammet Fjord- 

 bassin. Det lille skarptbyggede Dampskib farer hurtigt henover 

 den rolige Vandflade, og efter nogle Timers Fart begynder man 

 allerede at kunne skimte tydeligere og tydeligere de forskjellige 



