425 



Hav, saa have de her omhandlede dog ikke afgivet noget Bidrag 

 til dette Udtryks Forklaring. Det er dog heller ikke allene i de 

 nyere Sprog, at dets Forekomst kan paavises. Som foran nsevnt 

 og ellers noksom bekjendt betegnedes jo derved ogsaa den ara- 

 biske Havbugt, medens man dog ikke skal have vidst af at give 

 dette Farvand en saadan Benamielse for Hieronymus' Tid, men 

 tidligere altid ved det rede Hav (s'putfpa O-a^aaaa) forstod, hvad vi 



•nu kalde det indiske Hav 1 . Men her dukker da atter op det 

 samme Spergsmaal, hvad der vel kan ligge til Grund for denne 

 Bensevnelse. For den arabiske Havbugts Vedkotnmende har man 

 sogt Grunden dertil dels i den rede Farve, som skulde vsere ejen- 

 dommelig for et deri forekommende Segraes, dels i de Klippers 

 rede Farve, der omgive dens Bredder. Men ingen af disse For- 

 klaringer skal kunne bestaa efter deres Dom, der have undersegt 

 disse Egnes Naturforhold. Holder man derimod fast ved, at der 

 ved det rede Hav oprindeligen forstodes hele det indiske Ocean, 

 hvorfra Navnet da senere er gaaet over paa dets vestligste Bugt 

 i Sserdeleshed, forekommer det mig, at det let kan tinde en saare 

 naturlig Forklaring. Grunden til, at man saaledes benfevnede 

 hele det store estlige Ocean, er nemlig efter min Formening den 

 samme, som bevsegede Graekerne til at henlfegge eller tsenke sig 

 en ved Navn Erytheia ved Solens Nedgang i det vestlige Ocean, 

 eftersom det yderste Hav ligesaavel ved Solens Opgang som ved 

 dens Nedgang farves redt af dens Straaler. Det samme, at man 

 ved at se Solen gaa op eller ned bag Havet ved Horisontens 



" yderste Graense saa dette antage et redligt Skjaer, har vistnok 

 ogsaa foranlediget vore Forfaedre til at give Verdenshavet eller 

 det yderste Hav (uthafit, utsj6rinn) Navn af det rede Hav. 

 Deraf, at man saa ofte saa Solen gaa ned under Horisonten ved 

 det yderste synlige Havs Grsense, kommer jo det om Solens Ned- 

 gang ofte brugte Udtryk sol gengr i oegi. Om det rede Skin, 

 som Solen ved dens Opgang kaster paa Havet eller Fjeldtopperne, 

 brugtes ogsaa jevnligen Verbet rjotJa (hvoraf Adjektivet raudr), 

 1 Se Winers Biblisches RealwOrterbnch (2den Udgave) II, 85 Anm. ; M. J. de 

 Goeze i Benfeys Orient nnd Occident III, 431. 



