429 



for at han selv kunde tage Vare derpaa, hvorefter han altid forte 

 det med sig. Paa sine sidste Dage kom han, efter at have levet 

 meget laenge og derunder at have faerdes vidt omkring i Verden, 

 til Olaf Tryggvason, fortalte ham sit Livs Skjeebne og Htendelser 

 og lod sig paa haiis Opfordring dobe. En Tid derefter traf det 

 sig saa en Dag, at Kongen spurgte ham, hvor laenge han endnu 

 onskede at leve. Hertil svarede han da : kun kort Tid herefter, 

 om saa er Guds Vilje, hvorpaa han efter Kongens Opfordring 

 tog sit Lys frem og taendte det. Det varede saa ikke laenge, 

 inden det var nedbrasndt, og da var Gest dod, efter, som han selv 

 sagde, at have levet i 300 Aar K 



Med denne Fortselling om Nornagest har det en paafaldende 

 Lighed, hvad Apollodor efter Euripides fortseller om Meleager. 

 Da denne var 7 Aar gammel, kom nemlig Moirerne til hans Mo- 

 der Althaia og sagde til hende: da vil dit Barn d0, naar denne 

 paa Arnen braendende Vedskide er fortaeret af Ilden. Da Mo- 

 deren horte dette, tog hun Vedskiden af Ilden, slukte den og 

 lagde den i en Kiste. Herfra tog hun den senere frem i sin forste 

 heftige Harme over, at Meleager havde voldet hendes Broders 

 Ded, og stak den i Ilden; hvorefter Meleager snart bortrykkedes 

 ved en pludselig Dod 2 . 



Den samme Forestilling ligger utvivlsomt ogsaa til Grund 

 for, hvad der i Gisla Surssons Saga 3 fortselles om en Drom, som 

 han havde kort for sin Dod. I denne Drom forekom det ham 

 nemlig, som om han gik ind i et Hus, hvor han saa mange af 



1 Sogufnittr af Nornagesti S. 77 fg , Flateyjarbdk I, 358 fg., Fornaldar s8gnr I, 

 341 fg. — Med Fortaellingen om Nornagests Ded kan jsevnferes felgende af 



Mannheim t«49) S.382: „er sah dem Absterben des Lichtes zu, obgleich das fur 

 todesgelahrlich gilt;" ligesora hvad Prof. J. A. Friis (En Sommer i Finmarken, 

 Russisk Lapland og Nordkarelen. Kristiania 1871. S. 367) meddeler om Kare- 

 lernes Bryllupsskikke, at „efter Vielsen sammenligner man Brudgommens og 

 Brudens Lys, som have vseret taendte foran Hclgenbilledet, og den, hvis Lys 



■ Preller griech. Mythologie (2denUdg.) II, 307, jvf. 305, isar Anm. 2. 

 8 Tva;r sftgnr af Gisla Siirssyni (Kbhvn. 1849), Side 41 fg. 



