Bemaerkninger i Anledniug af Assessor Hjelms Foredrag: 

 Strobemserkninger om Bevidsthedens Vsesen. 



Af Prof. Br. ¥. C. Faye. 



(Foredraget i Modet den 14de April 1871.) 

 Naar jeg tillader mig i Aften at fremkomme med nogle Be- 

 mserkninger i Anledniug af Hr. Assessor Hjelms Foredrag og 

 navnlig med Hensyn til enkelte opstillede Spergsmaal, nrerer jeg 

 visselig ikke den Tanke, at herved nogen rigtig gjensidig For- 

 staaelse vil opnaaes; thi dertil er vor Grundopfatning rimeligvis 

 altfor forskjellig. Men jeg har dog troet ikke at burde tilbage- 

 holde min Anskuelse, der vistnok ogsaa saa temmelig falder sammen 

 med den af Naturforskerne i Almindelighed antagne, fordi del kan 

 vajre nyttigt, at det her kominer til en Udtalelse, selv om det 

 heraf skulde frerngaa, at Tiden endnu ikke er kommen for en 

 fuldkommen Conciliation mellem den renere philosophiske Be- 

 tragtning af Naturverdenen og dens Aabenbarelser og Naturfor- 

 skerens Standpunkt, idet deune hovedsagelig studerer Naturen 

 gjennem dens mangeartede Phsenomener og paa de samlede Kjends- 

 gjerningers Basis soger at opstille de Love, hvorefter Alt regjeres. 

 Den hele store Virksomheds indre Vsesen, alle Kreefters og Lege- 

 mers Opher, Skabningens Hvorledes og Hvorfor tar Natur- 

 forskeren ei indgaa paa, eller rettere, han kan ei afslcre denne 

 Hemmelighed. Alt er skabt vist og godt, Naturens Orden er fast 

 og uforanderlig og kun saaledes aaben for Undersogelse af dens 

 phsenomenale Yttringer og deres Combination. Det Sp0rgsmaal, 

 som engang blev mig gjort af en Lasrer i Philosophi og af mig 

 blev n^vnt i et foregaaende Mode, nemlig: om ogsaa Naturfor- 

 skeren havde apodiktisk Vished for, at Solen vil staa op i Morgen, 

 som den saalaenge har gjort, er, som Enhver vil fole, erkeslest i 

 en Discussion om Skabningens Vassen. Naturloven er her opgjor 



