494 



I sin fortrinlige Afhandling „Uber die Dimensionen des Erd- 

 korpers" 1 fremstillede Encke en Methode, der vaesentlig adskil- 

 ler sig fra de fornsevnte deri, at de interpolerede Functionsvser- 

 dier fi rides ved successiv Addition og Subtraction af Differents- 

 rsekker, der ere Funetioner af de givne eller directe beregnede 

 Functionsvaerdiers Differentser. En lignende, maaske noget sim- 

 plere Methode blev af n.ig meddelt i en liden Opsats med Titel 

 „Die Constanten der Sonnenfinsterniss am 14ten und 15ten Marz 

 •1858." 2 Jeg giver mig nu herved den M re at meddele en anden 

 Interpolationsmethode, der paa Grund af dens Nemhed og Nej- 

 agtighed med Fordel turde kunne anvendes ved Beregning af saa- 

 vel hele Tabeller, som Grupper af enkelte Funetionsvairdier, saa 

 ofte disse skulle angive Sterrelsen af reqvidistante Ordinater i en 

 hvilkensomhelst parabolisk Curve af ikke hejere Grad end dec 

 6te, og hvori de tilsvarende Abscisser angives af Tabellens Ar- 

 gumenter; eller, med andre Ord, saa ofte de givne Function* 

 vjerdiers 7de og felgende Differentser ere en ten = 0, eller saa smaa, 

 at de uden maerkelige Feil kunne antages = 0. 



Naar i det nedenstaaende Schema af Argumenter deres til- 



svarende Functionsvrerdier og dis 



successive Differentser : 



Arg. 



i = i(i, + i') in.= i(m, + iii') v = 



nterpolationsfon 



iansen fremstillede, me 



f rst af Stirling 



