&16 



den da herskende chemiske Opfatning forenes og sarnies til en 

 Sum : under Paavirkningen af de seldre Anskuelser bleve de en 

 • livlos og d0d Ophoben af Stof. Phlogistikerne kunde — hvad ogsaa 

 Hr. Volhard har ^paavist — aldrig komme laengere; selv de, der 

 ferst fik holde Neglen til Gaaden i sin Haand, Priestley og selv 

 Scheele kunde ikke lose den, da deres Opfatning ligefrem stod 

 dem i Veien. Og uu er det Lavoisiers ubestridte Fortjeneste at 

 have indbleest Liv i den dode Masse, at have samlet alle de 

 spredte og isolerede Kjendsgjerninger til en ny Opfatning, som 

 kunde blive frugtbar, og som blev saa frugtbar, som neppe nogen 

 Mands Gjerning har vaaret for Videnskaben. Det var ved at ind- 

 f0re et physikalsk Princip — det kvantitative — i Chemien, at 

 dette blev muligt; her maatte en ny Faktor ind, og ganske natur- t 

 ligt er det da, at Lavoisier maatte rette sin meste Opmserksomhed 

 paa denne, for at den med fuld Kraft kunde lose Opgaven. Det 

 .er denne Lavoisiers s&eregne Retning — ganske vist forskjellig 

 fra den mere rent chemiske, hvori Flertallet af Phlogistikerne 

 arbeidede, men som var uomgjaengelig nodvendig for den rigtige 

 Udvikling af Chemien, — Hr. Volhard hele Tiden tamker paa, 

 naar han saa gjentagende betoner, at Lavoisier ikke var Che- 

 miker. 



Intet Fremskridt i Videnskaben er nogensinde aldeles uaf- 

 haengigt af Videnskabens tidligere Standpunkt. Men fra denOm- 

 staendighed, der saa stasrkt er fremholdt, at Phlogistikerne have 

 leveret Materialet til den nye Lsere, kan ikke drages den Slutuing, 

 at denne har udviklet sig umiddelbart af hin ; thi dertil ere begge 

 altfor grundforskjellige. 



I den folgende Del af sin Afhaudling gaar Hr. Volhard n*r- 

 mere ind paa Lavoisiers Arbeider om Forbrsendingsprocess 

 Anlaagget i denne anden Del er ganske det samme som i en 

 f0rste Del af Afhandlingen : der begyndes med at mis tarn keliggj 0l ' e 

 Lavoisier i Lasserens 0ine, og dernaest gjentages dette pr*eterea 

 censeo: han var ingen Chemiker. 



Priestley havde fundet, at naar Metaller ophedes i et f» 



