517 



Volum Luft, vil dette mindske, og at Metallet ikke kan lide nogen 

 videre Forandring i den Luft, der bliver tilbage efter Formind- 

 skelsen. 



Lavoisier indsaa, at Luftens Formindskelse maatte- hidrore 

 derfra, at en Bestanddel af den fixeredes paa Metallet, og at dette 

 maatte tillage i Vaegt saameget som Vasgten af den absorberede 

 Luft udgjorde. Han har i denne Retning anstillet mange Fors0g, 

 der dels ere mere udforte Gjenfagelser af Priestleys, og dels ere 

 originate. 



Det er navnlig de Fors0g, der sknlle vise Metallernes Vsegts- 

 foregelse og Luftens Absorption, som Hr. Volhard gjor til Gjen- 

 stand for Kritik. Lavoisier gik frem omtrent paa samme Maade 

 som Priestley; han indbragte en veiet Msengde Metal (Bly eller 

 Tin) i en Glasklokke, hvor Luften var afsprerret ved Vand eller 

 Kviks0lv. Metallet ophededes ved et Bra?ndglas, Luftens Rum- 

 formindskelse iagttoges ved at aflaese, hvor heit Va3dsken var 

 steget i Klokken, og Metallet veiedes efter Fors0gets Slutning. 

 Denne Vsegtsbestemmelse var det ikke altid muligt at udfore med 

 Neiagtighed, da endel af det dannede Metaloxyd afsatte sig rundt 

 omkring i Klokken og ikke let lod sig sarnie samtnen til en 1101- 

 agtig Veining. Imidlertid slutter Lavoisier af sine Forsog, 1) at 

 uaar en vis Mangde Metal er forkalket (oxyderet) i en vis Maingde^ 

 Luft, er denne ikke lsengere tjenlig til Fortssettelse af Forkalk-* 

 ningen, — samt at 2) eftersom Forkalkningen fuldendes, minker 

 Luften, og den minker omtrent i samme Forhold som Metallerne 

 •Htage i Vajgt. Han sluttede fremdeles, 3) at under Forkalknin- 

 gen en Gas optages af Metallet, og at denne Optagen er Aarsag 

 i Vaegtsforegelsen ; og han lededes endvidere hen paa den Tanks, 

 a t 4) ikke heleLutten er skikket til paa denne Maade at optages, 

 <nen at det sandsynligvis kun er en bestemt Del. der optages; 

 uaar denne er udtomt, opherer- Forkalkningen. 



Naar man sammenligner disse Sldtntnger med de Forseg, 

 h^oraf de angivelig ere udledede, siger Hr. Volhard, som charak- 

 teriserer Forsogene som en eneste tilnsermet Overensstemmelse 1 

 e n Rffikke modstridende Experimenter, - ser man 0ieblikkelig, 



