indesluttede en Mangfoldighed aflndivider, som nuomstunder ikke 

 regnes til Familjen, medens andre var udelukkede, der nuomstun- 

 der regnes med. Det forbindende var mere den faelleds Religion 

 end det naturlige Blodsforvandtskab. Kvinden, der blev giftet 

 ind i en anden Familje, antog sin Mands Religion, traadte ind i 

 hans Kirke; hun og hendes Bern blev fuldkomrnen fremmede for 

 Brodre eller andre kjodelige Slaegtninger. *Paa den anden Side 

 betragtedes Adoptivsenner eller Adoptivbrodre og deres iEtlinger 

 som fuldkomrnen staaende i det samme Forhold til Familjen som 

 virkelige Sonner eller Brodre, idet det religiose Faelledskab bodede 

 paa Mangelen af Blodsforvandtskab. Cognaterne udelukkedes, 

 men Agnaterne toges med i videste Udstraekning; Agnationerne 

 blev til Slaegter [gentes] eller Khlaner, der overordnedes den na- 

 turlige Familje eller [som hos Kelterne] saagodtsom ganske op- 

 haevede denne. 



Hvorledes nu af de patriarkalske Familjer eller Slaegter de 

 videre politiske Associationer er fremgaaet : om det er skeet ved 

 en fortsat Forgrening af den oprindelige eenslige Slaegt eller ved 

 en Sammenslutning af flere indbyrdes uafheengige Slaegter: kan 1 

 det Enkelte vaere uvist. Men hvorledes end Udvidelsen factisk 

 er foregaaet, — kunstig eller naturlig, — saa er det vist, at man 

 altid forestillede sig, at den var foregaaet naturlig, at den videre 

 Kreds stedse havde gaaet umiddelbart frem af den engere. Stam- 

 men og Staten betragtedes som naturlige Eenheder, hvilende paa 

 en oprindelig Blodsforvandtskabs-Grund. Alle Medlemmer af en 

 Stamme eller Stat antoges at stamme ned fra den samme ^tfa- 

 der. Ifolge heraf gjorde det religiose Princip i Familjeforfatnin- 

 gen sig gjeldende ogsaa i de videre Kredse; Familjeretten blev 

 Statsrettens Prototyp. Overgangen mellem Familje og Stat dao- 

 nedes ved Slaegten, der havde voxet ud over det paavislige Slsegt- 

 skabs Graendser, men dog bevarede den naturlige Familjes Orga- 

 nisation, og hvorved der banedes Vej for Overf0relsen af denoe 

 ogsaa til videre Samfundsdannelser [den Forskjel, som hos Ro- 

 merne gjordes mellem „agnationes« og „gentes", forklares natur- 

 ligt saaledes, at „gentiles tt var saadanne „agnati", der ikke kunde 

 paavise Graden af sit Fraendskab. Lange, Rom. Alterthilrner]. 



