Ligesom Familjen blev altsaa ogsaa Staten hos Grsekerne og 

 Romerne opfattet som et religiost Samfund, en Kirke. Som hiin 

 havde ogsaa denne sit hellige Arnested med den altid brajndende 

 lid og sine Huusguder; hvad Penaterne var for Familjen, blev 

 Naturguddommene for Staten. Men heraf udledes nu igjen dennes 

 absolute og exclusive Charakteer. Statens Chefer — Kongen eller 

 de republikanske Magistratspersoner — var dens patresfamilias, 

 Senatet var det Raad af erfarne Msend, der plejede at omgive 

 Huusfaderen, Borgerne var Statens Bern. Statsautoriteten var i 

 Principet ubetinget som Huusfaderens, om end factisk indskraen- 

 ket ved den oprindelige Familjeforfatning, saalsenge denne nogen- 

 ledes bevarede sin Kraft. Lovene havde en sacral Charakteer; 

 de betragtedes som aabenbarede; Loven og Lovens Haandhsevere 

 tillagdes Myndighed til at bestemme ikke blot den juridiske Ret, 

 men ogsaa den moralske. Hver Stat havde sine egne Guder, 

 hvis Herredemme strakte sig saalangt, som Statens Grsendser gik, 

 som beskyttede hvad der laa indenfor disse, men var uforsonlige 

 Fiender af hvad der laa udenfor, i andre Stater, der havde andre 

 Guder, hines Medbejlere. Det fulgte heraf, at Borgere af forskjel- 

 lige Stater betragtede hverandre ikke blot med et politisk, men 

 med et geistligt Had. Derfor var det saa vanskeligt for en Frem- 

 med at faa Borgerret i de grseske Byeommuner. Derfor var Pa- 

 triotismen ikke blot den overste Dyd, men Indbegrebet af alle 

 Dyder hos den gamle Verdens Folk. Naar GraBkerne talte om 

 fsedrelandets hellige Jord, saa var det ikke nogen torn Phrase. 

 »Ce sol etait veritablement sacre pour l'homme, ear il 6tait habite 

 Par ses dieux." Idet han tabte sit Fsedreland, tabte han alt. I 

 et Samfund, der var bygget paa saadanne Principer, kunde der 

 'kke vajre Plads for den individuelle Frihed; Borgeren maatte 

 b ^e Staten ubetinget underordnet og kunde ikke Cole dette som 

 »ogen Tvang; han maatte betragte det som det naturlige Forhold. 

 Derfor holdt Statsalmagten sig, efterat de religiose Forestilhnger, 



hvilke den oprindelig var grundet, havde tabt sit Herredomme 

 <*er Sindene De gra3ske Philosopher og de romerske Junster 

 °yggede sine Systemer paa den factiske Tingenes Tilstand. og 



