544 



enkelte Borgeres Tarv og 0nsker ophejet Gyldighed, har i Praxis 

 maattet fore til Regjereri, til en stedse fortsat Forflerelse af In- 

 stitutionerne og Lovene, udenfor eller i Strid med det practiske 

 Behov, alene af Hensyn til Forfatningens formentlige Symmetri 

 eller Harmoni. Ligeoverfor disse theologiske og metaphysiske 

 Theorier staar nu en Conception af Staten, der kan kaldes posi- 

 tiv, fordi den har en relativ Charakteer, og fordi dens Satser er 

 undergivne Erfaringens Control. Denne opfatter Staten som et 

 Menneskevaerk, fremgaaet af Menneskenes umiddelbare Trang til 

 Sammenslutning og deres Syn for de Fordele, den Enkelte drager 

 af at leve i Samfund, tillaegger derfor ikke Statsautoriteten nogen 

 anden Ret til at blande sig ind i de Enkeltes Liv og Virksomhed 

 end den, som er forenelig med disses virkelige Gavn eller Trang, 

 og stiller ethvert Forfatningssporgsmaal under den fremadskri- 

 dende Udviklings vexlende Betingelser. Saaledes er Samfund 

 og Individ sideordnet istedetfor at modssettes, og til en saadan 

 Theorie, hvis Satser er relative og derfor stedse kunne modificeres, 

 svarer en Praxis, der er jevnt fremadskridende, der stadig har 

 Udveje til fredelig Udjevning, hvor der opstaar Collisioner, me- 

 dens ved den Praxis, der svarer til den theologiske og metaphy- 

 siske Statsdoctrin, enhver Collision truer med at blive Revolution 

 og at standse det hele Maskineri. 



Som videnskabelig gjennemfort Theorie tilherer denne Con- 

 ception og kan den kun tilhere den allernyeste Tid. Men som 

 umiddelbar Forestilling, som practisk Grundsjetning, der hargjort 

 sig gjeldende i Gjennemforelsen af Forholdet rnellem Stat og In- 

 divid, er den gammel. Og selve Theorien behevede for sin Ud- 

 vikling et saadant practisk Monster, hvortil den kunde stotte sig. 

 Det er her alter Sted til at minde om, at Politiken ikke er en 

 blot Tankens, men ogsaa en Folelsens og Lidenskabens Sag. 

 Ikke blot en theoretisk Erkjendelse, men ogsaa en practisk Op- 

 dragelse er derfor nodvendig for ethvert gjennemgribende politick 

 Fremskridt. 



Det er ifolge heraf ikke i Strid med den historiske Udvik- 

 lings Continuitet at. antage, at Germanerne har grebet virksonit 



