32 AXEL JOHAXNESSEN. [No. 1. 



leu gik over til at blive pathologisk-anatomiske Betegnelser, 

 hvorved selvsagt Forvirringen end mere egedes. 



I 1842 indferte Rokitansky i sin Handbuch der pathoL 

 Anatomie, I. B., S. 201, Adjektivet „croupos" som en anatomisk 

 Bensevnelse og opfattede „Diphtheritis u som den 3die Form af de 

 kvoupese Exsudater med Tilboieligbed til at gangramere. 1 1847 

 opstiller Vircbow i sin Af handling: „Ueber die Reform der 

 pathol. und therapeut. Anscbauungen durch die microscopische 

 Untersucbung" 1 sin bekjendte Distinktion mellem kroupese og 

 difteriske Membraner, hvorved ban, vassentlig for Tysklands Yed- 

 kommende, bidrager til at lede Arbeidet og Opfatningen bort 

 fra det setiologiske og specifike; ban indrommer dog (S. 254), 

 at de 3 Former af Slimhindebetaendelse, den katarrhalske. den 

 kroupese og den difteriske, ikke altid er saa skarpt adskilte, 

 som han beskriver dem, da man endog kan se dem umidielbart 

 gaa over i hverandre. Den folgende Tid baerer da ogsaa paa 

 dette Feldt, som paa saa mange andre, Spor af den store Ind- 

 flydelse. som Yirchow har haft paa Udviklingen af de medi- 

 cinske Spergsmaal, om end de store Epidemier af Difteri, som 

 fra Slutningen af 50 Aarene begyndte at herje Europa, mere og 

 mere syntes at lede Opfatningen tilbage til den Breton neau'ske 

 Lsere. 



Den videre Udvikling af Anskuelserne af Forholdet mellem 

 Kroup og Difteri vil omtrentlig kunne aflseses gjennem de Syns- 

 maader, der kommer til Orde hos den folgende Tids mere betydelige 

 Forfattere. Af disse staar Bamberger 2 endnu paa det Bre- 

 tonneau r ske Standpunkt, idet han inddeler Svselgets Betsendel- 

 ser i katarrhalske og kroupese og opfatter Kroup og Difteri som 

 Varieteter, der blot er forskjellige med Hensyn til Graden af 

 deres Intensitet, medens Bonn 3 lader Kroup opstaa enten idio- 

 pathisk eller som Fortsaettelse af en Difteri i Svselget eller en- 

 delig paa Grundlag af en Larynxkatarrh. og Friedreich 4 



