L9 



presentait exactement la ligure et le diametre de la traehee et 

 d'une portion des brouches. Cette substance etait membraneuse 

 et semblait leur avoir servi de tunique interne"), ligesom ogsaa 

 Sektionsfundet hos en af denne Sygdom ded Patient. 



I Aaret 1759 forekom Difteri epidemisk i Ponte Lungo. 



Holland angrebes i 1745, da der herskede en „crudelis- 

 simus morbus" i Dalhem ved Liittich. 1 Ogsaa her angrebes 

 ofte Larynx. Lignende Epidemier optraadte 1750 i Utrecht og 

 1754 i Dortrecht og Rotterdam. 2 



I Schweiz viste Epidemien sig forst i et afsidesliggende 

 Dalfere, Obersimmenthal i Berner Oberland, i Foraaret 1752. 

 Dr. Dan. Langhaus, som har beskrevet den, skildrer den saa- 

 ledes: „Das ganze Halsapflein und der obere Theil der Speise- 

 rohre sind mit einer dicken, garstigen, weissen Haut belegt". 3 

 Flere dode af Laryngostenose; i et Tilfselde synes der at vaBre 

 observeret en Lammelse af Velum. 



I Tyskland herskede Angina maligna epidemisk i 

 Harzegnene i 1752; i 1755 herjede i og omkring Frank- 

 furt en Sygdom. der optraadte hos Bern fra 2—6 Aar, og 

 som begyndte med en saedvanlig Coryza og Svulst af Ton- 

 siller og Uvula, derpaa gik over til en haes Hoste, som 

 „rejecit tabulum membranaceum" og frembragte Ded ved Kva?l- 



Sygdommens Symptom 



tte hebd. 1861 S. 102 tilskrives saaledes denne den spanske Laeg 



46) naevner, at Neapolitaneren Sererino i 1642 fandt „crustace 

 am pituita" i Luftreret hos en af Difteri dad Gut. Kurt S p r e n g e 

 mch einer pragmat. Geschicbte d. Heilk. V. B. 1803. S. 423* er til 

 ig til at antage, at det er den engelske Laege Bennet, hos hver 

 irste Spor af Kjendskab til difteriske Membraner i Luftraret tindes, ide 

 e har seet en fra Larynx ophostet Hinde, som han antog for at rrer 

 indvendige Beklrcdning af Strubebovedet. 



revet af Zaff: Synopsis observat. medicarum. Lugd. Batav. 1751 



ireibung yerachiedener Merkwiirdigkeiten des Siementhales nebs einen 

 len Bericht iiber eine neue, ansteckende Krankheit. Zurich 1753. Cit 

 Neukomm a. St. S. 3. 



