14 AXEL JOHANNESSEN. [No. | 



Cleti 1 : Sygdommen angreb mest Bern, ofte med saa stor • 

 Dedelighed. at mange Familier mistede alle sine. 



Carnevale 2 giver en meget god og neiagtig Beskrivelse 

 af den „nye Sygdoms" Symptomer, som ban henforer til 4 Sta- 

 dier; Sygdommen, som han anser for epidemisk og smitsom, 

 kalder han „strangulatorius", fordi „via spiritus intercluditur, 

 perit proinde strangulatus et suffocatus seger." 



Francis cus Nola 8 adtaler sig ora Kontagiositeten saa- 

 ledes: „Ab altero alter inficitur, et qvandoqve in numerosa donra 

 unus tantum puerorum laeditur, caeteris illsesis et conversantibiis 

 cum aegroto ejusque rebus utentibus." 



Cortesius 4 advarer mod at losne Membranerne med'Fin- 

 geren eller Instrumenter; thi da „brevissimo tempore peribant 

 aegrotantes". Behandlingen var forevrigt dels lokal, dels anti- 

 fiogistisk. Trakeotomi anvendtes meget og var Gjenstand for 

 livlig Diskussion, saaledes som det fremgaar af den danske Laege 

 Thomas Bartholins Skrift: De Angina puerorum Campania? 

 Siciliaeqve epidemica exercitationes. Lut. Paris. 1646. 8 



De forste 2 Decennier af det 18de Aarh. synes at vaere 

 gaaet temmelig fri for Sygdommen, idet der blot berettes offl 

 en Epidemi paa Melos i 1701 « og enkelte Udbrud af Sygdom- 



1 S e 44r b0 StrangUlat0ri0 0pus - Roma3 1636 Cit. efter Haeser a. St. 



2 De o?^ emi _ C _° stran £ ulatori <> affectu. Neap. 1620. Cit. efter Bretonneau 



dsrum er han ivrig Kontagionist. 



„Cede cito, longinquum abif serusque^everte.^™ 

 De epidemica phlegmone anginosa. Venet. 1620 Cit efter Bretonneau, 

 a. St. S. 497. 



Ben. Mo, 



b. 117 ff. I et Brev til Bartholin ir a 

 i Paris (a. St S. 124) giver denne en god Beskrivelse af en 

 iotomia«. Th. Bartholin var i Italien under Epidemien. flans Ar- 

 nderkastes en temmelig skarp Kritik af Fothergill: The work*. 

 1783. Vol. L S. 349. 



^'^Dd^b* d ' u ° V0 Wiu Levant. Paris 1717. Cit. efter Fuchs 



