AXEL JOHANNESSEN. 



fNo. 1. 



1650 herjedes Italien, fra 1666 atter Spanien. Mod Slutningen 

 af Aarhundredet kan Epideraien betragtes som ophert. 



Muligt er det, at Difteri ogsaa viste sig i Amerika i dette 

 Aarhundrede, idet JohnJosselin (Account of two voyages to 

 New-England 1638— 1663) siger : „Also they are troubled with a 

 disease in the mouth or throat which hath proved mortai to 

 some in a very short time, quinsies, and impostumations of the 

 almonds, with great distempers of cold". 1 



Af den Maengde udmaerkede Skrifter, som Sygdommens Op- 

 traeden i Spanien fremkaldte, og som for storste Delen er over- 

 ordentlig sjeldne, skal jeg tillade mig at meddele folgende Cita- 

 ter, som har staaet til min Raadighed. 



Saaledes udtaler De Fontecha 2 : „Nunc per initia major* 

 ulcera apparent albicantia et fere sqvamosa. Saape tumor magiius 

 ostenditur ad partes externas, ita ut descendat usque ad os juguli." 



^illa Real 3 naevner Sygdommens Tegn, der ferst og 

 fremst bestaar i en „crusta, veluti membrana", som bedsekker 

 Svaelget og Struben, og som ikke er „perfecte alba sed deeli- 

 nans ad lividum", dernaest en staerkt hvidlig belagt Tunge. som 

 i Forening med Synkningsbesvaerligheder under „grassante tali 

 epydemia" kan formode Antagelsen af Sygdommen, for den hvide 

 Hmde har afsat sig; Diagnosen bestyrkes ved Glandelsvulster 

 udenpaa Halsen. „De Dele, som angribes i denne Sygdom, svol- 

 mer op, „supra naturam", men der er ingen virkelig Tumor 

 tilstede. Thi Sygdomsstoffet er ikke infiltreret i Vaevet, men an- 

 griber Overfladen, ligesom det skulde vaere staanket over den (per 

 modum irrigationis), og omslutter Svaelget og Struben ligesom 

 med en solid Membran." 



„Jeg har tusinde Gange hos saadanne syge seet, at der al- 

 tered* strax i Sygdommens ferste Angreb har v*ret en livid 



