8 AXEL JOHANNESSEN. [No. 1. 



gen, der kan rage udenfor Taenderne, fremstaaende 0ine, udvi- 

 dede Vener, hvid Ansigtsfarve, gjeende, uartikuleret Stemme, 

 Synkningsbesvserligheder, „gutturis atqve pectoris stridor", hurtig 

 paafelgende Ded ved Kvselning. 



Den i Talmud under Navnet Askara (sV/a?a) omtalte Syg- 

 dom antages at have vseret Difteri. Saaledes bemaerker Ma cken- 

 zie, 1 at Ordet egentlig betyder „Tillukning", og at Sygdommens 

 Symptomer sammenlignes med Strangulation. Askara opferes 

 som en epidemisk, paa andre Personer overferbar Sygdom, „der 

 ofte udbryder i et Menneskes Mund og ender dodeligt ved 

 Kvaelning." 



I det 6te Aarhundrede omtaler A e this i sit store Samler- 

 vserk „Ulcera crustosa et pestilentia tonsillarum". 2 Disse fore- 

 kommer, siger han, mest hos Bern, dog ogsaa hos voxne, for- 

 nemmelig om Vaaren under „pestilentibus constitutionibus" hos dem r 

 der lider af „vitiosis humoribus". Ulcerationerne er dels hvide, 

 pletlignende, dels af en graalig Farve, dels Kruster, lig dem, 

 som er opstaaede ved Kauterisation med gledende Jern. Der 

 indfinder sig hos de syge Terhed i SvaBlget, og heftig Aandened 

 traeder til, isaer naar der opstaar en Rubor under Hagen, eller 

 ogsaa angribes Sygdomsstedet, naar denne „Skarphed" er gaaet 

 over, af en odelseggende Noma, og der folger en Forraad- 

 nelse. Febrene pleier at vaere heftige, og under Afstodningspro- 

 cessen i Saarene maa man mest agte paa disse; thi de fleste 

 Bern angribes da af Konvulsioner, men nogle kv&eles, da Svsel- 

 get terrer ud. Der er ogsaa dem, hos hvem Uvula korroderes, 

 og naar efter lang Tid Saarene er komne i Stilstand og fordybe 

 sig, idet der har dannet sig Arvaer, taler de utydeligt, og Drikke 

 traenger ved Synkning ind i Naesen. „Saaledes har jeg seet, at 

 en Pige omsider dede efter den 40de Dag, da bun allerede var 



n eneste Udgave, der finde* paa Universi 

 ncipes post Hippocratem et Galenum. A 

 Stephanus. Aetii Medici Grsci contrad 

 08. Tetrabibl II. Sermo IV. Cap XLVI 



