1888.] 



DIFTERIENS FOREKOMST I NORGE. 



Halsen, var den af en vis ondartet Natur; hos dem endelig, hvis 

 Respiration forblev hurtig, var den meget ondartet ; thi i dette Til- 

 faelde var der Feberhede." Ligeledes har Littre fremdraget en- 

 kelte andre Steder hos Hippokrates, hvor der omtales lignende 

 Lammelser. Maerkeligt er det, at der ved Beskrivelsen i Lib. epid. 

 II. 2, 8 af en nng Pige, sora efter „Hoste" fik Paralyse i noire 

 Over- og venstre Underextremitet, udtrykkelig tilfeies, at hun ikke 

 frembed nogen „ Alteration, rien a la face, rien dans ^intelligence", 

 — et tydeligt Tegn paa, at Forfatteren har reflekteret over 

 Aarsagen til Lammelsen, som han har frygtet kunde vaere af 

 cerebral Natur. 



Hvad der giver disse hippokratiske Observationer den vae- 

 sentligste Interesse, er den klart og bevidst udtalte Forstaaelse 

 af Sammenhaengen mellern en akut Sygdom og de Paralyser, som 

 optraeder i dens Felge. Med Undtagelse af den nedenfor naevnte 

 korte Notits hos Aetius og et Par spanske Laeger omkring Aar 

 1600 gik der omtr. 2200 Aar hen, for denne Tanke om en Konnex 

 for Difteriens Vedkommende blev grebet af Italieneren Ghisi i 

 Midten af det 18de Aarhundrede; men det var dog forst gjennem 

 de 100 Aar senere Arbeider af Orillard, 1 Trousseau, 2 

 Bretonneau 3 og Maingeault, 4 at den er bleven bestemt 

 formuleret og Laegernes Eie. 



I de folgende Aarhundreder efter Hippokrates herer man 

 intet til Sygdomrae, som man kunde henfere til Difteri, med Undta- 

 gelse af, at Celsus 5 omtaler „morbi genus pestiferum acut- 

 umque", som .,nostri anginam vocant", og som karakteriserer sig 

 ved, at Svaelgning og Aandedraet er generet, og at Asklepia- 

 des fra Bethynien (f. Aar 124 for Kristus) siges at have udfert 



a Vouvray. Journ. g^ner. d. m«5d Tome 104. 1828 

 2 Lemons cliniques sur l'angine couenneuse a l'Hdtel-Dieu. Gazette de» 



diphtherie. Archiy gtntr. de medicine. Sept. 1855. 

 et le traitement de cette affection. Paris 1860. q 



