AXEL JOHANNESSEJ 



I 1821 — Aaret efter den store Kroupepidemi paa Island 

 og samme Aar, som Epidemien af „Strypsjuka" i Noire Dalslands 

 og Venersborgs Provinsialiakaredistrikter tog sin Begyndelse, 1 — 

 synes Norge at vsere bleven inddragen i den europseiske Epi- 

 demi. Fra dette Aar foreligger der nemlig den ferste Beret- 

 ning om den „ondartede Halsesyge" „ Angina gangrenosa", som 

 i Lebet af de felgende Aar fik epidemisk Udbredelse i Distrik- 

 terne omkring Kristianiafjorden. Sygdommen synes at have 

 taget sin Begyndelse paa Moss, naaede Fredrikshald i Jtili 1822 r 

 Holmestrand i 1823, 2 Skien og Thelemarken i 1824, Kongsberg 

 i Slutningen af samme Aar, medens der fra Aarets Februar 

 Maaned foreligger den ferste Beretning om „Strubehoste" i Kri- 

 stiania. I 1825 naaedes Laurvig. Sygdommen synes altsaa 

 vassentlig at have holdt sig til Kysten og kun paa et Par Steder 

 at have traengt laengere ind i Landet. Epidemien synes ikke paa 

 noget Sted at have strakt sig over et laengere Tidsrum end 1—2 

 Aar. Den havde storst Udbredelse og synes at vaere optraadt mest 

 ondartet i 1824. Af saerlig Interesse er Laegernes Opfatning af 

 Sygdommens Pathologi, der ligesom danner en norsk Illustration 

 til, hvad der i Indledningen er bemarket om Forvirringen i den 

 for-Bretonneau'ske Tid, specielt af Forholdet mellem Strube- 

 hosten og den ondartede Halsesyge, og viser, hvor vanskeligt det 

 er af det foreliggende Materiale at ville sondre mellem disse 

 Att'ektioner. 



1 1828, samme Aar som de ferste Tilfelde af Strubehoste beret- 

 tes fra Kristianssand. naaes Xedenses Arat, hvor Sygdommen isa* 

 synes at have hjemsegt Grimstad og her at have vsret stationer 

 ligetil 1837, da Epidemien ansaaes ophert. For det vesten- og 

 nordenfjeldske Norges Vedkommende foreligger ikke saa neiagtig* 

 Beretninger, men det synes dog at fremgaa, at der i disse Egn* 

 i 1827 har hersket en temmelig udbredt og ondartet Epidemi af 



