152 AXEL JOHANNESSEN. [No. t 



de „Krouppatienter", der behandledes paa Hospitalet, fik Paralyse 

 i Stemraemuskulaturen. Det fremgaar ogsaa af den noiagtige 

 Sygehistorie, at den Patient, hvorpaa Martens 1 foretog „Tra- 

 keotomi mod Kroup", i Virkeligheden led af en difterisk Affektion, 

 da der fandtes Exsudater paa Tonsillerne. I saa Henseende har 

 Tobies en 2 Ret, naar ban kritiserer Martens' s Diagnose, 

 men det synes vanskeligt at gaa ind paa bans eget Postulat, at 

 de af ham i Lebet af 1 Sommer og Host bebandlede 30 „Kroup- 

 patienter", hvoraf 17 helbrededes, sikkert „ikke havde Difteri", 

 til og med da ban paa Grand af ufuldstsendige Optegnelser ikke 

 kan levere nogen Sygebistorie. 



Ogsaa her vil det altsaa sees, hvorledes Begreberne fibres 

 ind i hverandre. 



I Slutningen af Femtiaarene naaede den store Pandemi at 

 Difteri vort Fgedreland, hvor Sygdommen fik stor TJdbredelse. ^ 



Den forekom vsesentlig i de to nordligste Stifter samt Kri- 

 stiania Stift. Det vil derfor vaere natnrligt at soge efter mulig^ 

 lokale Udgangspunkter for disse Landsdeles Vedkommende. 



I 1855 forefaldt en Del Tilfselde af Difteri i Lexvikens 

 Pnestegjaeld i nordre Tbrondhjems Amt, — det samme Sted, som i 

 1832 var Gjenstand for en saa betydelig Herjing. Aaret efter 

 — samme Aar som den store Epidemi paa Island tager sin 

 Begyndelse — er Sygdommen temmelig udbredt inden Amtet, 

 samtidig med at der paa Tromse optrseder 22 Tilfslde af Difteri- 

 Det synes dog, som ora Sygdommen paa disse Steder, med Und- 

 tagelse afLexviken, ingen synderlig TJdbredelse bar faaet i ^ Si>e 

 eller de Par felgende Aar. I Slutningen af 1858 optreeder nogk 

 r rilfaelde af Difteri i Throndhjem, og 1859 er Epidemien i ^ 

 Gang i deune By, nordre Tbrondhjems Amt og enkelte Steder 

 af Nordlauds Amt. I 1800 er Tilfceldenes Antal steget ovei" 

 ordentlig i bele Throndhjems Stift. 3 



