begynder raed Laesioner af Slimhinderne, saasom Variolar, Puerpe- 

 ralfeber, tyfoid Feber o. s. v , og saaledes blot har accidentiel 

 Betydning. Den anden Gruppe er de „Klebske Stave", — som 

 er ubevaegelige, dels rette, dels svagt beiede, gjennemsnitlig lige 

 saa lange, men dobbelt saa tykke som en Tuberkelbacille, — som 

 farves intenst med Methylblaat, — som findes i smaa Hobe paa 

 Overfladen af Pseudomembranerne, men ikke i de indvendige 

 Organer eller i selve Slimbindens Vaev, og som er levedygtige 

 ca. 3 Maaneder. For den specifike Betydning af disse Stave 

 taler, at de fandtes i et stort Antal typiske Tilfaelde af Diften 

 og i en konstant Anordning. at de laa i den aeldste Del af Mem- 

 branerne og derfra traengte videre ind, at subkutane Injektioner 

 med Kulturerne til Marsvin og Smaafugle draebte Dyrene under 

 Eruption af hvidlige Exsudater paa Injektionsstedet, at de 1 

 Trakea hos Hens, Duer og Kaniner frembragte Pseudomembraner, 

 at de indre Organer fandtes fri, at der ifelge saadanne Injek- 

 tioner kunde optraede blodige Odemer. Haemorrhagier i Lymfe- 

 kjertler samt Pleuriter. Imod Specificiteten taler, at Stavene 

 ikke fandtes i et vist Antal typiske Tilfselde af Difteri, at der 

 var Forskjel paa den typiske Anordning bos Mennesket og hos 

 de inoculerede Dyr; at Dyrene ikke frembed Paralyser, at der 

 i Mundslimhinden hos et friskt Barn paavistes Baciller, som » 

 Form og fysiologiske Forhold viste sig identiske med Stavene. 



Ved sine Forsegmed Marsvin. hvor der efter Inokulationen 

 af de Klebske Stave kom Odemer, Pleuriter og lobulaere, brunrode 

 Fortaettelser i Lungerne, uden at der var skeet nogen Udviklmg 

 af Baciller paa disse Steder, er Loeffle r bragt til at antage, a fc 

 der fra Inokulationsstedet er udgaaet en kemisk Gift, som har 

 cirkuleret i Blodstrommen og rimeligvis udevet en skadeUg 

 Indvirkning paa Karvaeggene, saaledes som det i Felge forskje- 

 lige Udtalelser paa Kongressen i Wiesbaden maa antages, a 

 den difteriske Gift ogsaa hos Mennesket virker. 1 Hvad de posi- 

 tive Resultater angaar, som er opnaaede ved Overforelser a 



