AXEL JOHANNESSEN. [No. L 



Hvorvidt efter dette Spergsmaalet om det inficerende Agens 

 tor betragtes som lest er vanskeligt at sige; under hver Om- 

 stsendighed vil det for den foreliggende Opgaves Vedkommende 

 veere nedvendigt, at studere den Maade, hvorpaa, og de Forhold, 

 hvorunder det manifesterer sig. 



Det ferste, som her vil frembyde sig for Betragtningen, er 

 Sygdommens eller rettere den antagne specifike Sygdomsspires 

 Overferbarhed fra Person til Person. En saadan Overferbarhed 

 kan taenkes at foregaa dels ved Inokulation gjennera vulnereret 

 Slimhinde eller Hud, dels ved at en intakt Sliraliinde kommer 

 i Bererelse med Sygdomsprodnkter, dels ved en indirekte Smitte, 

 hvor Sygdomsstoffets Transportation overtages af et Mellemled. 



I. Inokulation. 



En saadan er dels foretagen til Dyr dels til Mennesker. 

 a) Inokulation til Dyr. Det vil af det foregaaende 

 fremgaa, hvor forsigtig man maa v«re i Bedommelsen af de 

 positive Inoknlationsforseg til Dyr, der ikke er foretagne med 

 Renkulturer. Desuden har en hel RaBkke Experimentatorer som 

 Kaynal, Homolle, Duchamp, Jankovvsky, Felixog Fran- 

 co tte» faaet negative Resultater af sine Inokulationer. 



Hvad nu Spergsmaalet om Difteriens Optrasden hos Dyr 

 angaar ; forekommer der hos Hens og Duer en epidemisk 

 Sygdom, som i Henseende til de angrebne Organer, Mund, Sv*J* 

 Luftrer, Naese og 0i ne samt til Sygdomsprodukterne frembyder 

 en umiskjendelig Lighed med Difteri hos Mennesket. Allerede 

 Delafond^ fortaeller, at „Kroup« forekom sporadisk i Honse- 

 gaarde og hos Svin. undertiden samtidig med Epidemier bos 

 Uennesker. R u f z 3 forelsegger 29 Juli 1861 Pariserakademiet 

 Praparatet af en Hone, som i Akkli,n,tis,ti,nshaven — af 



Di fte 



I'lu'hidclpliia den samme Sygdom 



