1888.] 



det sydlige Norge en Del Udtalelser, der bestemt akcentuerer 

 Sygdommens Smitsomhed, saaledes i 1848 1 fra Dr. Lund 2 i 

 Kristiania, og fra Dr. Schjander 2 i Holmestrand. der giver 

 den ferste kasuistiske Meddelelse om Smitte: „ Angina mem- 

 branacea bortrykkede i Januar en 4 Aars gammel hreng. der 

 efter Sygdommens Begyndelse blev fert fra Landet ind til Byen 

 i streng Knlde. Barnets ^Fader. der samme Tid var Rekon- 

 valescent efter Pneumoni og laa i samme Yaerelse som Sennen, 

 fik 4 Dage efter Angina diphtheritica". 



I184U tinder Ebbesen* i Sandefjord det bedste Pr^servativ 

 mod Smittens Udbredelse at vaere at sondre de syge saa meget 

 som muligt fra de simde. Felgende Bemaerkninger skyldes 

 Frisak's Medicinalberetning for 1850: Med Hensyn til. urn 

 Angina diphtheritica kan forplante sig fra det ene Individ til 

 det andet, har han i et Hus. hvor 3 var angrebne og 1 dede, 

 seet, at en voxen Datter angrebes et Par Dage efter Hjem- 

 komsten. Paa en Naboplads angrebes 1 og paa Xabogaarden 2 

 Bern kort efter, at Moderen havde vaeret i den ferst omtalte 

 p lads for at bjaelpe til med at lasgge den afdede i Ligkisten. 

 I 1851 heder det, i samme Lseges M.-B.: „Forplantelse af An- 

 ?i»a diphtheritica fra Individ til Individ har ikke lettelig kunnet 

 paavises, da Sygdommen i det forlebne Aar var udbredt over 

 e " sterre Strakning". I 1852 har Lorentzen 4 i Tensberg 

 observeret. at 4 Bern angrebes af ,,Strubehoste".omtrent 8 Dage 

 eft er, at de havde besegt en Gut, som dede af denne Sygdom. 



1 det nordenfjeldske Norge derimod syues det ikke, som om 

 B Hkket har vaeret synderlig opladt for Smittens Betydning, idet 

 K °H 5 antager, at Epidemien i Throndhjem 1845-47 „neppe 

 Var kontagies, idet i Regelen knn faa angrebes i hvert Hus". 

 Muligvig var Sygdommen „infektios". Han ..vil ikke undlade at 

 a,,fe re, at en hel Del Sildattald efter Tranbraending blev brugt 



