196 " AXEL JOHANNESSEN. [No. L 



til Gjedsel paa de om Byen liggende Jorder og udbregte paa 

 disse en frygtelig Stank" — uden at han dog vover at paastaa 

 nogen Sammenhaeng mellem dette og Epidemien. 



Jebe 1 tror heller ikke, at Sygdommen er smitsom, da den 

 har vist sig snart i den ene ? snart i den anden Ende af Distrik- 

 tet. uden at noget Samkvem har fimdet Sted mellem de angrebne 

 Steder og Personer, snarere antager han, at en „miasmatisk In- 

 stitution" i Luften betinger dens Optrseden og Udbredelse. 



Dietrich son 2 finder heller ingen Grand til at antage 

 Sygdommen for kontagios. men anser den for „inflammatorisk". 



I 1856 berettes der fra Romsdals Ami: Paa Vee Prseste- 

 gaard angrebes nsesten alle Beboere af exsudativ Halsbetsendelse. 

 Gaarden liggerpaa en fugtig, liden &, og i Naerheden af Gaarden 

 henlaa et gammelt af Sop og Fugtighed halv forraadnet Kirke- 

 gulv, der ogsaa brugtes til Brsende. 



Men tiltrods for denne Naegtelse af eller reserverede Hold- 

 ning ligeoverfor Kontagiesitetslseren havde dog denne forberedt 

 Sindene saaledes, at den under Sextiaarenes Epidemi fik fast 

 Pod i Landet og kunde begynde at arbeide sig frem til en stadig 

 sterre og sterre Anerkjendelse. 



Det siger sig dog selv, at den isger i Begyndelsen havde 

 mangen Kamp at bestaa, og den Anskuelse af Difteriens 

 logi, som Kontagiesitetslaeren fornemmelig stedte sammen nied, 

 var, at Sygdommen skulde skyldes et „ Miasma". 



Saaledes beretter Lund i 1857, 3 at der i et Hus i Kongen* 

 Gade i Kristiania angrebes 8 Bern af Diften, og antager, 

 „Miasmaet" var udviklet i en Kjselder, hvorfra en Lem forte til 

 Familiens Sovevaarelse, og hvor der var saa meget stinkende Vand, 

 at den var ubrugelig. 



I860. Sendre Throndhjems Amt: I Strinden optraadte 

 Difteri under slette hygieniske Forhold, isaer i sumpige Boliger, 

 ofte samtidig hos. flere. 



I860. Nordre Throndhjems Amt: Efter sine Erf*' 



1 A - St " S - 401. 2 A . st> g< 75 



3 Norsk Magazin for LaegeTidenskaben, 1857, S. 1023. 



