200 AXEL JOHANNESSEN. [No. 1. 



I 1884 bemaerkes fra indre Sendfjord (Schou), at Smitte- 

 stoffet ikke syntes saa flygtigt som ved andre Bernesygdomme, 

 men ophobedes hurtig og voxte i Intensitet under disponerende 

 Forhold, saa at Individerne angrebes omtrent samtidig. 



I sit Foredrag i Medicinsk Selskab 29de Marts 1865 1 an- 

 tager Faye, at Sygdommen ikke alene kan forplantes fra Individ 

 til Individ ved direkte Inokulation gjennem aabne Hudflader. 

 men ogsaa kan meddeles Organismen i Form af flygtige Fer- 



gjennem Lungerne. Hvorvidt dette Ferment er af organisk Natur 

 eller en kemisk Forbindelse, er ikke let at faa afgjort. Han er 

 dog mest tilbeielig til at slutte sig til den ferstnaevnte Onfatniiig- 

 Kauri n 2 antager, at Smittestoffet besidder en betydelig 

 Tenaeitet og en vis specifik Tyngde, saa det ligesom Smittestoffet 

 i den gule Feber soger ned til Jorden, kvorfor det ogsaa i 

 Samraenligniiig med Smittestoffet i Scarlatina og Morbilli er lidet 

 diffusibelt, — 



De Maader, hvorpaa Sygdommen har udbredt sig, eller med 

 andre Ord, de Veie, som Smittestoffet liar benyttet, kan henfoivs 

 under folgende Grupper: 



1. Smitte ved Personer, der er syge af Difteri. 



2. Smitteudbredelse fra et sterre Fokus, f Ex. Skoler, et 

 Fiskevrcr eller lignende. 



3. Smitte ved friske Mellemled 



4. Smitte ved Klaeder eller Gjenstande, som liar vasrel " 

 Bererelse med den syge. 



5. Smitte ved et i iamgere Tid opbevaret Kontagium 



I. Smitte ved Personer, der er syge af Difteri. 



Her maa skjelnes mellem 2 Arter af Smitteudbredelse, ^ 

 ene, hvor Sygdommen efter at vaere indkommen i en Bygd ve 

 den daglige Samfgerdsel udbredes fra ( iaard til Guard, den an 



1 Norek Magazin for Lajgevidenskaben, 186f>, S. 423. 



