AXEL I OH ANN ESS E.\ . 



[No. 1. 



gaar, kan jeg ikke neiagtig angive; saavidt jeg har kunnet 

 efterspore, er Feber gaaet forud for Smerten i Halsen, men 

 denne er kommen meget snart; undertiden er Feberen og den 

 lokale Proces optraadt samtidig". 



Epidemien i Kjebenhavns nordre Amt 1881 var en „ren 

 Svaelgdifterit", idet Sygdommen i de allerfleste Tilfaelde kun an- 

 greb „Svaelgsnevringen" og de nsermest tilst0dende Strakninger 

 af Slimhinden. 



Af svenske Forfattere er Wsern 1 tilbeielig til at slutte 

 sig til dem, der antager en primaer lokal Oprindelse af Syg- 

 dommen; men i Henseende til en Behandling nd fra et lo- 

 kalistisk Standpunkt udtaler han sig. som ogsaa Francotte, 

 meget reserveret. 



I vort Faedreland har Spergsmaalet oftere vaeret behandlet, 

 og, som det fortjener at fremhaeves, allerede forholdsvis tidUg 

 — ialfald Here Aar, for Buhl og Oertel havde praeciseret 

 Sagen i den europseiske Diskussion. 



Munk. der observerede temmelig uafhsengig af forudfattede 

 Meninger. ansaa Difterien udelukkende som en lokal Sygdom, 

 der ingen Prodromer havde, men strax ytrede sig ved Symp- 

 tomer fra Halsen, hvorfra den videre „forplantedes a tilOsofagus 

 og Naesen eller „forflyttedes" til Lungerne. 



Men allerede i Throndhjemsepidemien i Slutuingen af Firti- 

 aarene kommer det til Brydninger mellem begge Anskuelser, 

 idet Roll 2 og Lindeman 8 slatter sig til Canstatt's Qp- 

 fatning af Sygdommen som en fra ferst af almen Lidelse (*af 

 tyfes w Natur) og opfatter Exsudaterne som betingede i den indre 

 Sygdom, medens Dietrich^ on« har seet Sygdommen optrsede 

 som en simpel katarrhalsk Affektion af Halsen og ligesom Je b e 4 

 anser den for en lokal Lidelse. Ogsaa Raabe 5 deler denne 

 Opfatning, om han end har seet, at Sygdommen har begyndt 



