216 



AXEL J0HANN1 



[No. 



1862. Hansen 1 opfatter Difteri som „en Farsot, der i sin 

 ferste Oprindelse begrasndser sig til Slimhinderne, navnlig Svael- 

 geta og Luftrerets", medens Gr eve 2 anskuer den som en specifik 

 Slimhindebetaendelse med et karakteristisk, hurtig reproduceret 

 fibrinest Exsudat og antager, at den stedse begynder lokalt i 

 Svselget med Tendens til Udbredning, — til hvilken Opfatning 

 ogsaa Heegh 3 slutter sig. 



1863. Hedemarkens Amt: Sygdommen begyndte ssed- 

 vanlig med et 2 Dages Feberstadium og kun undtagelsesvis med 

 Exsudat uden forudgaaende Feber. 



Bergens By: Undertiden viste Exsudatet sig som 



(let ferste Sygdomstegn, pludseligt og uden Forlebere, snart be- 

 gyndte Sygdommen som en almindHig kittun Iwlsk SvadgbetaMi- 

 delse, og Exsudatet viste sig ferst et Par Dage senere. 



1864 Sondre Bergenlius Amt: Krohn antager, at 

 Difteri er en oprindelig ved Smittestof bevirket Lokalaffektion, 

 der kun ved at overlades til ;sig selv fremkalder en Blodfor- 

 giftning. 



I 1865 gaarThoresen 4 noget neiere ind paa Spergsmaalet 

 og angiver at have seet, at Almenatfektionen (Feberanfaldet) er 

 gaaet, endog flere Dage, forud for Belseggets Dannelse, og an- 

 tager, at Smittestoffet gjennem Slimhiudernes rige Kapilternet 

 allerede er overfort i Blodet, naar Exsudaterne i Halsen viser 

 sig. Paa den anden Side liar ban dog ogsaa seet, at Sygdommen 

 i Svaelget bar kunnet holde sig lokal, og mener da, at den ved 

 Smittestoffet selv frembragte reaktive Betsendelse hindrer (lets 

 videre Gang. Hvorvidt de paa Saarllader optrsedende difteriske 

 Exsudater er at opfatte som lokal Smitte eller som en Folge af 

 den almene Forgiftuiug, anser ban det umuligt at afgjere. Han 

 har observeret, at Sygdommen kan vsere lokal paa aabne Saar- 

 flader med god Reaktion, men har ogsaa i et Tilfadde seet, at 



» Om Diphtherit-Epidemienfi Alstadhau*. Kilag til M.-B. for 1862. 



