endelig i et ringere Antal Tilfaelde som en lokal Affektion. der 

 redeliver at vaere lokal under sit hele Forleb. Til denne Op- 

 fatning slutter sig Steffens og Winge, ligesom ogsaa Vogt 

 meddeler et Tilfaelde, hvor Halsaffektionen ferst indfandt sig paa 

 Sygdommens 6te Dag. 1 



I sin 2den Af handling om Emnet antager Th ores en, 3 at 

 Difterien er en i de fleste Tilfaelde primser Blodsygdom; det dif- 

 teriske Belaeg er ikke andet end en Udsteden paa Overfladen 

 af det syge Vaev, der red Giftens Paavirkning bar lidt saadanne 

 Forandringer, at det undergaar en almindelig Mortifikations- 

 proces. Han sammenligner Difterien med den efter Coitus im- 

 purus, Vaccination o. s. v. opstaaede specifike Indvirkning. Syg- 

 dommen er vistnok i Bererelsesmomente t en lokal Sygdom. 

 Naar Belaeg er dannet, bar man kun Felger af Giftens Pene- 

 tration. At Smittestoffet hefter sig ved Tonsillerne, forklarer 

 han af. at Luftstremmen her bar den smaleste Vei at passere. 

 Den lokale Proces betragter han altsaa som en Felge af Smitte- 

 stoffets Paavirkning og ikke som en Udskillelse af Blodet, og 

 antager, at det difteriske Belaeg som Smittestof betragtet ikke 

 har noget at skaffe med den paafelgende almene Affektion og 

 kuns i de Tilfaelde kan blive en Kilde til Smitte eller Infektion 

 af Organismen, hvor gangraenese og putride Masser ansamlea 

 Bortskaffelse af Membranerne tror han derfor har liden Be- 

 tydning. 



I sin 3die Afhandling 3 udtaler han, at de fleste norske Laeger 

 rimeligvis har forladt den Anskuelse, at Exsudaterne er en Ud- 

 skillelse af Blodet. og praeciserer som sin Opfatning, at den 

 lokale infektion altid har fundet Sted, for noget Exsudat 

 har sift og at Kontagiet fra det lokalt afficerede Sted 



