DIFTEBIENS FOREKOMST I NOEGE. 



221 



Om Inkubationstiden. 



Det vil, af hvad ovenfor er anfert om den forskjellige 

 Opfatning af. hvorledes Kontagiet overferes til og optages i 

 Organismen, vaere indlysende, hvilke Vanskeligheder der stiller 

 sig i Veien for en neiagtig Bestenimelse af denne Tid. Imidlertid 

 foreligger der i den ndenlandske Literatur adskillige, som det 

 synes, noiagtig observerede Tilfselde, hvor Inkubationens Laengde 

 «r angivet. Saaledes fik Jacobiog Symington 1 Svaelgdifteri 



2 Dage efter at de havde udsuget Trakealsaar. Bartels 2 fik 



3 Dage efter en Trakeotomi, hvoriinder ban havde bragt sin 

 Mnnd i Bererelse med den tilselede Kanyle for at blaese Luft 

 ind. en difterisk Angina, Kardel ligeledes, efterat han havde 

 kaet en „Kroupmembran" i Munden, Valleix fik sin dodelige 

 Difteri allerede Dagen efter, at han var bleven smittet, medens 

 <ier hos Gendron hengik 3 Dage, i v. Schrotters Tilfaelde 

 2 Dage o. s. v. Efter Overferelse ved Kys har Oertel 3 ob- 

 serveret en Inknbation af 2 Dage. Det synes altsaa, som om 

 «n direkte Overferelse til Mund og Svaelg behever 1—3 Dages 

 Jnkubation. 



Ved Overferelse til Saar (f. Ex. Locquin, Gustin, Pa- 

 ters on. Bonnet o. s. v.) synes Inknbationen at have varieret 



n , 1866, S S 379. ber baUtlgC BraUD6 ' 



v - Ziemsscn'g Handbuch d. Pathol, u. Therap. a. St. S. 583. 



