1888.] D1FTERIENS FOTJEKOMST I NORGE. 281 



Om Mortaliteten. 



JJet er en velbekjendt Sag, at Dedeligheden i de forskjel- 

 lige epidemiske Sygdomme kan variere indeu ofte temmelig vide 

 Graendser, hvad der ikke mindst gjaelder for Difteriens Vedkom- 

 mende, og at det er denne Varieren af Dedeligheden, som i 

 Forening med de mere eller mindre fremtraedende Komplikationer 

 bidrager til at give Epidemierne deres Karakter. Nu ved vi, at 

 Difterien mest angriber Barnealderen, at de for denne saeregne 

 Forhold i Svaelget og Respirationsveienes Slimhinder frembyder 

 en gunstig Jordbund for Sygdommens Propagation, og at det 

 netop er denne Propagation, fremfor alt til Strubehovedet, som 

 bidrager til at gjere den saa edelaeggende. Vi kan deraf slutte, 

 at Mortaliteten staar i et vist Forhold til de angrebne Berns 

 Antal. Dette forholder sig i det hele vistnok ogsaa saaledes, 

 men paa den anden Side ser man, at denne Propagation er va- 

 rierende i de forskjellige Epidemier og under samme Epidemi, 

 at Komplikationer og Eftersygdomme optraeder med forskjellig 

 Intensitet i de forskjellige Epidemier, at enkelte Epidemier lader 

 sig lettere begraendse end andre o. s. v., — Forholde, hvis Aar- 

 sa g vi for Oieblikket, som tidligere paapeget, blot theoretisk kan 

 anskue, men som er af stor Betydning for det praktiske Liv. 



Det vil derfor ikke vaere uden Interesse, for Mortaliteten 

 gjeres til Gjenstand for en neiere Undersegelse, at forudskikke 

 ei * Oversigt over de Observationer, som foruden de tidligere 



