1888.] DIFTERIENS FOREKOMST I NORGE. 325 



Eftersygdommene. 



Af disse indtager Paralyserne den ferste Plads. 

 Forklaringen af de Paralyser, som felger Difterien, er ikke 

 let at give. 



I Begyndelsen, da man blot havde negative Sektionsfund 

 at holde sig til, segte man Forklaringen i en specifik Aktion 

 af det difteriske Virus, en Aktion, som f. Ex. Trousseau 1 

 sammenlignede med Blyforgiftning, Indaanding af Svovlkulstof 

 o. s. v., eller i en „epuisement nerveux" (Gubler 2 : paralysies 

 astheniques), eller i talrige paa Blodets saeregne Beskaffenhed 

 beroende Embolier i de tilNerverne ferende Kar (Eisenmann), 

 eller i muskulsere Alterationer, analoge dem, der finder Sted i 

 tyfoid Feber (Zenker), eller endelig i en Eeflexbevaegelse, der 

 skulde udgaa fra den lokale Proces i Svaelget og bestaa i en 

 Kontraktion af Karrene i de nervese Centra (Brown-Sequard). 



Efter at Nervepathologien i de sidste Decennier har taget 

 et saa betydeligt Opsving, er ogsaa de pathologisk-anatomiske 

 Forhold ved Difteriens Paralyser neiere studerede, men at de 

 ikke er afsluttede, fremgaar deraf, at man for Tiden ikke har 



