4 DR. INGVALD UNDSET. [No. 2. 



fra 1879 a jour; hvor meget, der i disse 8 ar er kommen til, kan 

 sees deraf, at det heieste af mig i 1879 anferte katalognummer var 

 21,837. — Det var imidlertid under temmelig ugunstige omstaendig- 

 lieder, at jeg denne gang gennemgik de norske oldsager. Den norske 

 afdeling af Nordiska Museet var nemlig flyttet til et nyt lokale, 

 hvor det endnu ikke var ordnet og opstillet; ved saerlig velvillie 

 tik jeg imidlertid adgang til at gennemga de jordfundne oldsager. 

 Det vil imidlertid let forstaes, at en fortegnelse optaget under 

 sadanne forhold ikke tor ansees for absolut fuldstsendig ; jeg 

 genfandt saledes heller ikke alle de stykker, som jeg kendte fra 

 1879. Dertil kom, at min till var meget indskraenket, sa at der 

 ei kunde vaere tale om belt udtemmende beskrivelser af alle 

 stykker; for de seldre perioders vedkommende og hvor formen 

 frembed noget eiendommeligt og mindre saedvanligt, har jeg dog 

 givet naermere oplysninger. Mai flk jeg ei tid til at tage af de 

 talrige jernsager fra yngre jernalder. Mellem de under denne 

 periode anferte oxeblade, palstaver. spyd- og pilespidser kan 

 rimeligvis ogsa vaere anfert et og andet stykke fra tidlig mid- 

 delalder. Hvor andet ikke udtrykkelig anferes, er genstandene 

 af jern. 



Da museets kataloger er forte af forskellige personer, hersker 

 ikke fuld konsekventse i numereringen. I almindelighed skal 

 hvad der herer til samme fund vaere anfert under et nummer 

 og de enkelte stykker vaere adskilte ved bogstaver; undertiden ter 

 man dog vist ikke deraf, at sager opferes under et nummer, slutte 

 mere, end at de er erhvervede under et (sign. f. ex. no. 13,986, 

 under hvilket no. findes sager fra forskellige perioder); pa den 

 anden side kan vist ogsa af og til sager fra samme sted, der 

 liar fortlebende nummere, vaere dele af et og samme fund; — 

 nogen uvished i denne henseende kan jo ikke undgaes, hvor ind- 

 samlingen foregar ved omreisende opkobere. 



Pa de selve stykkerne vedheftede etiketter angives i almin- 

 flelighed kun det sogn eller praestegaeld, hvorfra genstanden 

 stammer. I museets kataloger, som jeg under mit kortvarige 

 uphold ei fik anledning til at gennemga, star imidlertid ogsa 

 stadig anfert, pa hvilken gard og hos hvem stykket er erhvervet, 



