pere ligeoverfor de niangfoldige steder i de forste beger, hvor 

 kjendskabet til krigens afslutning mere eller mindre klart frem- 

 traeder, og sora Ullrich dels ikke bar form&et at bortforklare 

 dels ikke bar vaeret opmerksom pa, 1 mattet indromme en senere 

 bearbejdelse. Ud fra dette standpunkt har man stillet sig den 

 opgave gjennem sproglige ejondommeligheder eller reelle grunde 

 i det enkelte at pavise de forskjellige partiers tidligere eller senere 

 oprindelse, og er derved kommen til resultater, der afviger 

 staerkt fra Ullrichs og tildels er af meget kompliceret art. 

 Saledes mener drikHushi i sine afhandlinger: Qusestiones de 

 tempore qvo Tlmcydides priorem historise suae partem composu- 

 erit, Gnesnae 1873 og Uber die entstehungsweise des zweiten 

 tbeils der thukydideischen geschichte, Hermes XII, at have bevist, 

 at den archidamiske krigs bistorie er forfattet efter 421, for 404, 

 at Hub/did derpa i et selvstaeudigt verk har skildret den sici- 

 liske ekspedition, ogsa for 404, at ban sa har givet sig ifaerd 

 med fredsarene og den dekeleiske krig, men afbrndt fremstillingen 

 for at indskyde den siciliske krigs bistorie, og at han endelig 

 har foretaget en omarbejdelse af det bele verk, der dog ikke er 

 naet la?rigere eiid til slutningen af 4de bog. Sa interessant det 

 kan va?re at soge at danne sig en forestilling oni 'rimkydids 

 arbejdsmetbode. sa betsenkeligt ma (let stille sig at kraeve nogen 

 almen anerkjeiulelse at resultater. dei er byggel pa argumenter. 

 som nedvendigvis ma blive af temmelig subjektiv art. N&r 

 saledes CwiUinsU bemaerker Herm. XII pag. 34: „Ich finde 

 nur diess auffallend, dass die einfiihrung der sicilischen expedition 

 in die geschichte des peloponnesiscbe krieges nirgends gerecht- 

 fertigt oder entschuldigt wird," og kraever en sadan l-etfa-rdig- 

 gjerelse i det andet prooemium s, 25 og 26, sa synes det 

 sporgsmal dog at ligge nssr, om Thukydid eller nogen anden 

 forfatter vilde kunne skildre den peloponnesiske krig uden at 



auffassung fast ganz vollendet wurde, unverandert blieb, und 

 dass daher viele ausserungen in deraselben nur als iiusserungen 

 der geschichte des ersten krieges richtig verstanden werden 

 konnen, blieb dabei wohl ausser acht. 

 1 Se Herbst: Philologus Bd. 38 pag. 528 fgg. 



