18 P. N. 0STBYE. [NO. 3, 



Enhedstheoriens forfaegtere bar aldrig ligeoverfor Ullrich benaegtet 

 og heller ikke med Thukydids klare ord a, 1 ap&xpisvo; suftfc 

 xaO-'-axajxe'vou for eje kunnet falde pa at benaegte, at han under 

 hele krigen har syslet med sit verk, og at sterre partier allerede 

 for 404 kan have foreligget i en forholdsvis afsluttet form. Man 

 behover fra dette standpunkt heller ikke principielt at bensegte, 

 at Thukydid ved den endelige affattelse kan have overseet, at 

 en notits, som han forefandt i sine optegnelser, i medfer af 

 forandrede forhold kunde tiltraenge en berigtigelse, som nar han 

 23, 3 bemerker irfv vljxovrai 'QpoTcioi, 'Afojvauov urofxosi, hvilket 

 blot passer for tiden for 411, da Oropos i dette ar ifelge nans 

 egen beretning ft, 60 kom i thebanernes besiddelse. Pa den 

 anden side indrommer Ullrich* tilhaengere, at en raekke steder 

 fra de 4 ferste beger kun kan vaere kommet ind ved en bear- 

 bejdelse efter 404. Spergsmalet bliver altsa, om denne bearbej- 

 delse har vaeret sa omfattende, at de forskjellige, mere eller 

 mindre udarbejdede optegnelser ved den endelige redaktion for 

 forfatteren kun har havt vaerd som materialier, der i det hele, 

 som i det enkelte, var at indordne under en faelles plan, eller 

 om den har vaeret af en mere flygtig art og bestaet i en meka- 

 nisk sammenfejning af oprindelig selvstaendig tsenkte og selv- 

 staendig udarbejdede historiske skildringer. Nar selv tilhaengere 

 af denne anskuelse, som A. Schoene, erkjender at antallet af 

 positive bevissteder, hvorpa den oprindelig er grundet, lader 

 sig reducere til et minimum, skal der saerdeles vaegtige grunde 

 af almindelig art til for at opretholde den. Nar man saerlig 

 har fremhaevet at Thuhjdid efter 421 matte anse krigen som 

 endt, og at man ikke kan taenke sig nogen fornuftig grund til, 

 at han ikke under fredsarene skulde have udarbejdet sin frem- 

 stilling af den archidamiske krig, sa rammer, som ovenfor pavist, 

 ikke denne indvending sagens kjerne. Ogsa fra det andet hold 

 ma man finde det rimeligt, at Thuhjdid under freden har bear- 

 bejdet det foreliggende materiale til en sammenhaengende frem- 

 stilling; men pa den anden side kan man ikke vaere tilboielnj 

 til at lade den forudsaetning gjaalde, at Thukydid 421 ma have 

 betragtet kampen som afsluttet. Konsekvenserne af denne foru * 



