24 



P. N. 0STBYE. 



[No. 3. 



af de foregaende, hvori hellener havde staet pa begge sider 

 (y&ytoxri twv rpo aimfe). Man er berettiget til i dette udtryk 

 at se en antydning af, at nan kjender endnu sterre helleniske 

 seslag fra en senere tid, men dermed kan han ikke have taenkt 

 pa noget sammensted i den archidamiske krig, men kun pa 

 slagene ved de arginusiske eer og ved Aigospotamoi. Kap. 93, 

 5 kan trods Ullrichs forseg pa en anden forklaring ferst vaere 

 skrevet efter Piraeusmurens slejfning. Kap. 97, 2 udtaler Thu- 

 fajdid en kritik over Hellanikos' Atthis. Af scholiasten til 

 Aristophanes' ranae v, 693 ma man slutte, at dette verk ialfald 

 gik sa langt ned i tiden som til slaget ved de arginusiske eer 

 406 og altsa ma vaere udgivet efter dette ar. Kommer hertii 

 kapitlerne 65 og 100, hvor ingen dissens er mulig, vil man se, 

 at det direkte bevismaterial igrunden ma vaere fuldkummen til- 

 straekkeligt, Med dette for eje vil man ogsa pa steder, hvor 

 Thukytliil i de direkte taler lader de optraedende personligheder 

 foresla forholdsregler, der virkelig kom til udferelse under den 

 dekeleiske krig, eller udtalte formodninger om dennes gang og 

 varighed. vaere tilbojelig til at se beviser for. at Tint /. //did liar havt 

 disse senere begivenheder for eje. Saledes nar korinthierne kap. 

 122, 1 foreslar en iKixz<s f ia^z z7> yw'pa eller kap. 121, 4 udtaler 

 som rimeligt, at Athens indtagelse vilde blive folgen af en eneste 

 peloponnesisk sejer tilses, eller nar de atheniensiske sendemasnd 

 kap. 77, 6 forudsiger spartanerne, at de snart vilde miste sia 

 popularitet, hvis det lykkedes dem at tilintetgjore Athen. 



Man indser let, at ferste bogs stilling er af afgjerende 

 betydning for hele verkets karakter. Sasandt denne ikke kan 

 opfattes anderledes end som en indledning til hele den felgende 

 skildring, sa er dermed givet, at de enkelte partier i denne 

 skildring ikke kan betragtes (uden som led i et hele, og at en 

 fortolkning af de omtvistede steder i de felgende beger ma ga « d 

 fra dette synspunkt. Enhver anden opfatning ferer til unatur- 

 lige konsekvenser. Nar Ullrich, som ovenfor nsevnt (Beitr. pag- 

 152), formoder, at Thukydid, da han begyndte pa fortsaettelsen 

 af sit verk, ikke bemerkede, at mange ytringer i det foregaende 

 matte blive lige sa mange anstedsstene for en rigtig forstaelse, 



