Attika 426 fortaeller Thukydid, at de fertes af Agis, Archidamos' 

 sen, uden at oplyse, at faderen imidlertid er ded. Ligesa lidt 

 omtales Phormions domfaeldelse {Schol. til Aristoph. Ei'?^ v. 

 347) og endeligt, tiltrods for den fremtraedende rolle, han spiller 

 i krigens ferste ar. Det ma altsa indremmes, at der mangier 

 vaesentlige led i fremstillingen, nar den efter vore begreber 

 skulde kunne gjere fordring pa en almindelig historisk karakter. 

 Nar alligevel disse 21 ar gjennem Thukydids skildring star 

 klarere for os end noget andet tidsrum i den graeske historie, 

 ma vi se den vaesentlige grund hertil i de fordringer, Thukydid 

 stiller til en krigshistorie. Har han begraenset sin opgave, sa 

 har han pa den anden side trukket graenserue sa rummelige, at 

 han kan bevaage sig inden dem med fuld frihed. Han indskraenker 

 sig ikke til de militaere operationer, men gjengiver forhandlin- 

 gerne i radet og folkeforsamlingen, de politiske partiers hemme- 

 lige intriger, karapen mellem de forskjellige samfundsklasser og 

 den deraf felgende revolution i alle moralske begreber med den 

 samme omhn. Som oftest er disse skildriuger nodvendige for 

 forstaelsen af krigens gang, men pa mange steder ligger en 

 sadan forbindelse temmelig fjern, og undertiden ser vi, at for- 

 fatteren ikke lader sig biude af udelukkende hensyn til krigen. 

 Saledes har den digression, hvortil Debs' renselse giver anledning 

 7, 104, kun almindelig historisk interesse, og nogen forbindelse 

 mellem peloponneserkrigen og kampen mellem tegeater og man- 

 tineer, som den fortselles ft, 134, er efter Thukydids fremstilling 

 ikke til at opdage. Lidt efter lidt feres man ind i de politiske 

 forhold over hele den helleniske verden i est og vest, og hvor 

 forholdeue blandt halvt eller helt barbariske folk fra hellenisk 

 standpunkt frembyder nogen interesse, tages da med i frem- 

 stillingen; saledes Makedoniens fremgang under kong Archelaos, 

 den imponerende statsorganismus, som en thrakisk stamme, odry- 

 serne, en kort tid forstod at danne, eller forholdene i det per- 

 siske rige, forsavidt de evede nogen indflydelse pa den graeske 

 historie i dette tidsrum. 



Thukydids verk nasrmer sig pa denne made til at blive en 

 samtidens historie i antik forstand. Ved en bedemmelse fr» 



