34 P. N. STB YE. [NO. 3. 



dass der leser den sinn entweder gar nicht (daher die vielen 

 dunkelheiten in unserem text, von denen allerdings manche wohl 

 auf rechnung der abschreiber kommen, manche aber sicher beab- 

 sichtigt sind) oder falsch verstehen wird (daher die vielen, oft 

 diametral entgegengesetzten dentungen einzelner stellen). E& 

 wird aber aucb vorkommen, dass er dem von ihm unterdruckten 

 motiv einer oder dem zusammenhange zweier begebenheiten mit 

 vollem bewusstsein etwas falsches substituirt, aber auch dann 

 bemiiht er sich etwas zu geben, was er wenigstens nicht ganz 

 selbst erfunden hat." Som exempel anferer han e, 81 og 82, 

 hvor Thuhjdid giver en ganske kort beretning om en oligarchisk 

 revolution i Argos, der den felgende sommer besvaredes med en 

 kontrarevolution i demokratisk retning. Diodor XII, 80 og Pou- 

 satrias II, 20 skildrer disse bevaegelser udferligere med biomstsen- 

 digheder, der naermere belyser oligarkernes forvorpenhed. 



I et senere arbejde: Thukydideische forschungen, Wien 

 1881 fastholder forfatteren pag. 68 sin pastand om en bevidst 

 suppressio veri fra Thuhydids side. Man bliver derfor over- 

 rasket ved at se, at han i denne afhandling pa de allerfleste 

 steder, hvor han mener at kunne pavise forfalskninger i frem- 

 stillingen, ikke, som man kunde vente, gjer Thuhjdid selv an- 

 svarlig for dem, men tager sin tilflugt til en „blodterstig" gramma- 

 tikers interpolationer. For at naevne et exempel, anser forfatteren 

 beretningen om de 1000 mytilenseeres henrettelse y. 50 for op- 

 digtet og indskudt af en blodterstig byzantinsk professor. Her 

 hjaelper efter hans mening ikke en mindre forandring af 1000 

 til 100 eller 30, der diplomatisk let lader sig forsvare. „Wenn 

 ich mir die athenischen gesammtzustande, wie ich sie zu kennen 

 glaube, die geistige luft, mochte ich sagen, die man in Athen 

 athnete, lebhaft vergegenwiirtige, so will mir das (die hinrich- 

 tung der dreissig) nicht in den sinn." 



Som man ser, rammer dette sidste spergsmal, saledes som 

 forfatteren stiller det, ikke Thuhydids autoritet, Det er her 

 berert, fordi det klarest belyser den tendens, som gjennemgaende 

 praeger MiiUer-Shdbings arbejder, og som forfatteren selv abent 

 vedkjender sig. Hans studier, der vidner om nsadvanlig lardom 



