.] OM PLAN OG KOMPOSITION I THUKYDIDS GR.ESKE HISTOBIE. 35 



og skarpsindig kombinationsevne, og som er barne af en ener- 

 gisk straeben efter at traenge tilbunds i den historiske sammen- 

 haeng, der virker forfriskencle i modsaetning til de tagede tale- 

 mader, hvormed moderne fremstillinger tildels bar troet at kunne 

 slippe forbi vanskeligbederDe, er ligesa mange talentfulde indlaeg 

 til forsvar for det attiske demokrati og savner i mange tilfaelde 

 ingenlunde sin berettigelse. Det har lykkedes forfatteren pa 

 mangfoldige punkter ved dette energiske kildestudium at godt- 

 gjore abenbare urigtigheder i de moderne fremstillinger af denne 

 periodes historie; men nar han ogsa vil rokke ved de saedvanlige 

 forestillinger om Thukydids historiske palidelighed, savner han i 

 de fleste tilfaelde ethvert positivt grundlag. Forfatteren polemi- 

 serer med rette mod den made, hvorpa Aristopliams' komedie- 

 digtning er bleven benyttet som historisk kilde, men hans egen 

 benyttelse af den lider ogsa af iejnefaldende svagheder. En 

 forblommet hentydning eller fortolkningen af et egenavn er for 

 svage holdepnnkter til derpa at bygge slutninger, der skal sup- 

 plere eller endog berigtige en positiv historisk beretning. Skulde 

 den andelige athmosfaere i Athen fa lov til at gjaelde som et 

 argument mod mytilenaeernes henrettelse, matte en fremtidens 

 historiker, som bedomte den franske and i forrige arhundrede 

 med oplysningstidens filanthropiske litteratnr som malestok, med 

 samme ret kunne paberabe sig pariserathmosfaeren som grund til 

 at forkaste septembermordene. Hverken skarpsindige kombina- 

 tioner eller veltalende deklamationer nar her frem fra den blotte 

 mulighed til en vished, der berettiger til at faelde en streng dom 

 over en forfatter som Thulcyd'uL 



Vistnok vil enhver, som hesev Thukydid med onsket om at 

 la?re de allerfineste detaljer i det indviklede politiske maskineri 

 at kjende, pa mange steder kunne underskrive Grates ord (Hi- 

 story of Greece, preface pag. IX): „The brevity of Thucydides 

 often gives us but a single word, where a sentence would not 

 have been too much, and sentences, which we should be glad to 

 see expanded into paragraphs men sporgsmalet bliver dog, om 

 denne korthed ikke lader sig forklare anderledes end som resul- 

 tatet af et fortielsessystem, hvorved Thvh/did med fuld bevidst- 

 3* 



