38 P. N. 0STBYE. [NO. 3. 



tier her ligesa blrdnakket, som Thukydid, og ban bar dog som 

 kilder kunnet benytte ogsa andre forfattere, der stod begiven- 

 bederne nser. 



Saerlig ubeldig har Miitter-StriOring vaeret med sin bevis- 

 ferelse for, at Thukydid har fortiet vigtige forholdsregler i 

 Thrakien fra Athens side. Han mente herfor at kunne anfere 

 et fuldt authentisk dokument, nemlig en indskrift fra 01. 90, 3; 

 418, hvorefter athenernes kraftigste feltherre Demosthenes i dette 

 ar skulde have staet med en haer ved Eion. Uheldigvis beror 

 her navnet Eion, hvorpa alt kommer an, blot pa en konjektur 

 af Boeckh, hvad MuUer-Strubing synes fuldstaendig at have over- 

 seet. Boeckh vilde neppe have udfyldt indskriften pa denne 

 made, dersom han havde vaeret opmerksom pa Thuk. s, 80, 

 hvorefter Demosthenes 418 blev sendt til Epidauros. Kirchhoff: 

 Inscriptions Atticae Euclidis anno vetustiores, Berlin 1873 har 

 ogsa ladet Boeckhs formodning falde og forsogt en anden kon- 

 jektur, som sagligt og formelt bedre lader sig forsvare. Som 

 indskriften foreligger, beviser den kun, at Athen under freds- 

 tiden underholdt en vsebnet styrke i Thrakien, hvilket med 

 fuldstaendig klarhed fremgar ogsa af Thuhjdids fremstilling. 



Det er her umuligt i det enkelte at ga ind pa de mange 

 anker, som Miilhr-Sfriihi)^ rejser mod Thukydids fremstilling i 

 lebet af sit vidtleftige verk. 1 Det er ikke lykkedes ham pa 

 noget punkt at fere et stringent bevis for, at den indeholder 

 faktiske urigtigheder, og endnu mindre, at sadanne kun skulde 

 kunne forklares som forsaetlige forvanskninger fra Thuhjdids 

 side, hvorved hans verk vilde komme til at overskride den 



der Ath. I, 224 d, lader den indflydelse, som Kleon og andre 

 ledere 0vede pa statsfinanserne i dette tidsrum, sig tilstrfflk- 

 kelig forklare af deres demagogiske virksomhed. 

 Se Classen indledning til 5te bog. Nar v. Velsen i sin anmel- 

 delse i Philologischer anzeiger, bd. 7, pag. 382 og A. Schoerie i 

 sin ovenfor citerede arsberetning tiltraeder kritiken over TM- 

 kydids fremstilling af operationerne i Thrakien, beror det vist- 

 nok pa, at de ligesa lidt som Muller-Striibing selv har varei 

 opmerksomme pa, at indskriftens Eion udelukkende beror p» 

 Boeckhs konjektur. 



