46 



af archaeologiske forskninger a, 8, i autopsi a, 93; p, 15. Men 

 ogsa sadanne indicier ma behandles med varsomhed. Han kunde 

 a, 10 have brug for Mykenes ubetydelighed som bevis for sin 

 pastand om trojanerkrigens ringe betydning i forhold til den 

 peloponnesiske, men han forsmar det, fordi forhold fra hans 

 egen tid gjer det betaenkeligt deraf at drage nogen bestemt 

 slutning. 



Ogsa' for det overvejende antal tilfaelde, hvori Thukyduk 

 beretning er bygget pa ejenvidners mundtlige eller skriftlige 

 meddelelser, er vi istand til at bedemme bade de vanskeligheder, 

 han har havt at overvinde, og den made, hvorpa han har troet 

 at kunne overvinde dem. Om ensidige beretningers tvilsomme 

 vaerd udtaler han sig a, 22 ijcmdvos S'ljupiaxexo, hioxi of jcapo'vxef 

 -coif I'pyotf sxaVcois ou xauTa rcspi tqv au-cov sXsyov, aXX of 

 exaxspwv tif euvofaf jj iuty'f u )? typi. Mod denne snbjektive, 

 ensidighed soger han en garanti ved at anfere begge parters 

 udsagn overalt, hvor de star i en uleselig indre modsigelse (P 

 5; e, 60), og undlader det heller ikke, hvor han selv har opgjort 

 sig en mening om, hvilken fremstilling han anser for den rette 

 (o, 138; p, 93). Hvor han savner midler til at kontrollere en 

 beretnings rigtighed, lader han den sta tor hjemmelsmandens 

 egen regning. Deraf den hyppige tilbagevenden af formelen <k 

 Xlysxai. Utrolige angivelser foretraekker han at forbiga i taus- 

 hed (y, 113). Egne konjekturer gjer han opmerksom pa ved 

 udtryk som oa% ys <xtzq tov tcowj^vuv r)v swa'aat, of e''xo'f. Ssei" 

 lig karakteristisk for den forsigtighed, hvormed Thukydid om- 

 gaes med fakta, er s, 68, hvor han for at finde den spartanske 

 hsers styrke ved Mantineia er nedt til at ty til beregning- 

 Trods dennes ejensynlige rigtighed falder det ham ikke ind 

 anfere dens resultat som en nogen kjendsgjerning, men han 

 lader laeseren selv deltage i arbejdet og setter ham istand til pa 

 ethvert punkt at kontrollere dets rigtighed. 



Man ma efter dette fa hoje forestillinger om den samvittig- 

 hedsfuldhed, hvormed Thuhjdid har samlet og kritisk bearbejdet 

 sit materiale, og sasandt man heri ma se en garanti for de 

 meddelte kjendsgjerningers palidelighed, frembyder bans histoid 



