56 P. N. 0STBYE. [NO. 3. 



lige excesser, hvortil den forbitrede borgertvist forte overalt, 

 hvor krigen gav anledning til et opgjer mellera partierne, skaner 

 Thukydid hverken demokrater eller oligarcher. Hvor han giver 

 en almindelig karakteristik af den moralske forvildelse (y, 82 

 fgg.), er den nsermest knyttet til beretningen om folkepartiets 

 ugjerninger pa Kerkyra, fordi der her ferst bed sig en lejlighed 

 til en generel betragtning, men i selve beretningen om disse 

 kerkyrseiske myrderier mangier der ikke momenter, som gjer 

 udbrudet af folkets raseri forstaeligt, og som modstykke skildres 

 i slutningen af 8de bog de attiske oligarchers voldshandlinger. 

 Ingen uvilje mod det ubundne demokrati, ingen sympathi for en 

 enkelt af fererne, Antiphon, forleder ham her til at fortie, at de 

 yderligstgaende af de 400 var betaenkte pa i yderste nedsfald at 

 forrade sit fgedreland til fienden for selv at beholde magten. 

 Det er et hejst nedslaende indtryk, disse skildringer efterlader, 

 og det er vel muligt, at Thukydid, navnlig i sin fremstilling af 

 de handlendes motiver, kan have vseret for streng. Det er, som 

 om faedrelandets undergang kaster en stedse morkere skygge 

 over alle karakterer, eftersom verket skrider frem. I de ferste 

 beger viser Thukydid endnu raheden og egoismen sa megen 

 barmhjertighed, at han lader den hylle sig i de patriotiske tale- 

 maders pjalter; i 8de bog mangier alle direkte taler, og forvor- 

 penheden kommer derved til at optrsede med en kynisk negen- 

 hed, som virker oprerende. Det er ikke mindst mangelen af 

 denne rhetoriske fernis, som gjer det sandsynligt, at 8de bog er 

 ufaerdig. Hvor lidet vaerd man end tillsegger de ideale fraser, 

 kan det dog ikke naegtes, at ogsa de har sin plads i karakter- 

 skildringen. De viser ialfald, at den instinktmsessige anerkjen- 

 delse af de saedelige begreber ikke er fuldstamdig forsvundeii. 



Ser man bort fra denne pessimistiske opfatning af menneske- 

 naturen i det hele, der er let forstaelig hos en forfatter, som 

 skildrer en slaegt, der havde forskyldt sa meget, vil man i f flU - 

 kydids karakteristik ogsa af de enkelte personligheder i de fleste 

 tilfaelde forgjgeves lede efter et udslag af personlig sympathi 

 eller uvilje. Den bedste garanti har man i forfatterens me- 

 thode. I de allerfleste tilfselde overlades det til laeseren selv 



