1888.] OM PLAN OG KOMPOSITION I THUKYDIDS GIL33SKE HISTOKIE. 57 



gjenuem vedkommendes handlinger eller ord at daune sig en 

 forestilling om hans karakter, og hvor undtagelser gjores fra 

 denne regel og en personlig dom tilfejes, viser denne sig at vaere 

 abstraheret af de meddelte kjendsgjerninger og patvinges ikke 

 laeseren i en kategorisk form. Sadanne positive domme udtaler 

 Thukydid om ArcMdamos a, 79, Perilrtes p, 65, Kleon y, 36; 5, 

 21; e, 16, Brasidas p, 25; 5, 81; 5, 108, ThcmistoMes a, 138, 

 Nihias s, 16; yj, 86, Alkibiades s, 43; 'C, 15, HermoJcrates 5, 72, 

 Phrynichos ft, 27, Antiphon ft, 68 og Hyperbolas 73. I regelen 

 har han indskraenket sig til de tilfgelde, hvor han bar kunnet 

 gjere en anerkjendende bemerkning om en karakters moralske 

 eller — og det hyppigst — dens intellektuelle sider. Han er 

 yderst sparsom med sin ros og taus, nar der intet er at rose. 

 En undtagelse danner hans omtale af Kleon, hvor gjentagne v 

 gange en dyb modvilje kommer tilorde. Hvad der her er pa- 

 faldende og forpligter os til at eve kritik, er ikke sa meget 

 TJttd-ydid* strenge dom i og for sig. Vi ma tvertimod finde, at 

 den gjentagne karakteristik af Kleon som aviqp pLato'TaToc er 

 tilstraekkelig begrundet ved bans optraeden i sagen mod det fra- 

 faldne Mytileue, og hans dispositioner i slaget ved Amphipolis 

 beviser hans militaere ndygtigbed. Vi ma ogsa med Thukydid 

 fa det indtryk, at ondskabsfuld bagvaskelse var det virksomste af 

 de midler, hvormed Kleon vandt sin indflydelse over maeugden 

 (s, 16). Efter alt, hvad vi fra andre kilder kjender til denne 

 folkeleder og hans faerd, fremgar det klart, at ogsa hans andre 

 samtidige, forsavidt de ikke lod sig blaende af hans fraser, 

 bederate den moralske side af bans vaesen fra samme synspunkt 

 som Tim In/did. Og dog kan en laeser, der er fortrolig med det 

 ejendommelige ved dennes fremstilling, ikke sla sig til ro hermed. 

 Den strenge bedemmelse af Kleon bliver lige fuldt pafaldende, 

 netop fordi Thukydid i dette ene tilfaelde ikke har malt med 

 sit saedvaulige mal, men abenbart brudt med et princip. Hans 

 historie fremferer for os andre karakterer som Phrynkhos (ft, 

 27, 48, 50, 51, 54, 68, 90, 92), der i langt hejere grad end Kleon 

 udfordrer den moralske indignation, personer, der ikke har be- 

 taenkt sig pa at indlade sig i landsforraederske underhandlinger 



