64 P- N. 0STBYE. [NO. 3. 



sammenhaeng med den foregaende udvikliug, kan Thubfflid af- 

 slutte indledningen med en beretning om forbundsdagen i Sparta, 

 hvor krigen bliver endelig besluttet, og med en fremstilling af 

 de pa begge sider opstillede fordringer, der kun havde til hen- 

 sigt at besmykke fredsbrudet og levne tid til de nedvendige 

 rustninger, indtil endelig athenerne pa Perikles' rad afviser 

 spartanernes ultimatum, og en afgjerelse af stridsspergsmalene 

 med vabenmagt felgelig stiller sig som en umiddelbart fore- 

 staende nodvendighed. 



Det er en selvsagt felge af ferste bogs betydning som ind- 

 ledning, at ikke hensynet til de skildrede begivenheders egen 

 betydning, men deres forhold til den felgende udvikling her har 

 vaeret det bestemmende for deres gruppering. Forfatteren har 

 her kunnet indtage et Mere standpuukt, De spredte enkeltheder 

 fra en naermere eller fjernere fortids historie er her i kraft at' 

 perspektivets lov flydt sammen i sterre grupper med samlet 

 virkning. De strengt kronologiske hensyn spiller derfor kun en 

 underordnet rolle. I ferste bog opstiller Thuhydid intet fast 

 udgangspunkt for sin tidsregning. Dels regner han fra trojaner- 

 krigen (kap. 12), dels fra peloponneserkrigens slutning (kap. 13 

 og 18), dels bestemmer han en begivenhed i dens kronologiske 

 forhold til en persisk konges regjeringstid (kap. 13 og 14)- 

 For pentekontaetiens vedkommende betragter han Xerxes' tog 

 som udgangspunkt og fortaeller fra dette begivenhederne i deres 

 naturlige rsekkefelge. Det er ham overalt kun om at gjore 

 at fastsla det omtrentlige forhold til de kronologiske merkestene, 

 som han tor betragte som almindelig bekjendte. 



Men sasnart fremstillingen med 2den bog nar frem til det 

 egentlige thema, bliver det kronologiske princip alene bestemmende 

 for stoffets disposition. Vi ser her bort fra den i emnets egen 

 natur begrundede tilfaeldighed, som man har gjort opmerksom 

 pa, nemlig at det thukydideiske verk, hvis det havde foreligge* 

 for os fuldt afsluttet, pa en made vilde have dannet en trilogy 

 hvori hver af de tre hovedepisoder under krigen vilde have 

 faet sin dramatiske afslutning gjennem slaget ved Amphipolis, 

 nederlaget ved Syrakus og Athens fald. Heller ikke kan ind- 



