7<> 



P. N. 0STBYE. 



[No- 3. 



vordende. At det er denne trang til at felge udviklingen i 

 hselene, som for forfatteren er det bestemmeude, fremgar af, at 

 han ofte afbryder sin skildring for at fortaelle en samtidig begi- 

 venhed, selv hvor denne afbrydelse ikke er pabudt af den 

 valgte kronologiske disposition. Men disse afbrydelser er aldrig 

 rent vilkarlige. Man ma altid beundre den kunst, hvormed 

 Thukydid slynger fortaellingens trade i hinanden. Med den rette 

 takt bryder ban ikke af, for emnet selv frembyder et naturligt 

 hvilepunkt. Saledes benytter han under fremstillingen af Les- 

 bos' opstand overgangen fra beretningen ora Mytilenes inde- 

 slutning af den attiske haer til de lesbiske gesandters optraeden 

 i Olympia til y, 7 at indskyde den korte notits om Asopios' 

 expedition til Akarnien, og det samrae sunde blik gjenfindes 

 overalt, hvor det gjaelder at skaffe plads for en kortere orien- 

 terende bemerkning fra andre kanter af den vidtstrakte krigs- 

 skueplads. 



Ogsa i den strenge fastholden af stoffets enhed traeder det 

 thukydideiske verks dramatiske karakter os imode. Kun sjelden 

 af'brydes den fremadskridende udvikling af digressioner, og i de 

 fleste tilfaelde star disse i den inderligste forbindelse med hoved- 

 themaet og tjener til at stille dette i den rette belysning. Mod- 

 ssetningen mellem Herorfot og Thukydid er pa dette punkt iejne- 

 faldende. Herodot laegger an pa at indflette episoder (IV, 30). 

 Pa sin magelige og gemytlige made griber han lejligheden til at 

 fortaelle alt, hvad der interesserer ham personlig, selv om det 

 band, hvormed en sadan digression tilknyttes, er en blot og bar 

 ideassociation. Thukydid giver derimod indtrykket af at vide 

 mer, end han fortaeller. Af laengere episoder forekommer kun 

 fern, a, 20 i forbindelse med ?, 54—59 berigtiger traditionen 

 om Peisistratiderne. Den mod Perildes rettede fordring fra spar- 

 tanernes side, at athenerne skal udvise de med blodskyld be- 

 smittede alkmaeonider, giver Thukydid anledning til 126 i 

 episoden om Kylon at klargjere det historiske grundlag for 

 denne fordring. Det af athenienserne opstillede modkrav, at 

 spartanerne skal rense sig for den ved Pausanias 1 drab padragne 

 blodskyld, fremkalder en udforligere skildring af denne mands 



