] INDSKR. F. MIDDELALD. I THRONDHJEMS DOMKIRKE. 11 



Ved 5 og navnlig ved 25 er kvisten meget svag. Ord- 

 adskillelse af 3 punkter er regelmsessig gennemferfc; efter 25 

 sees nu- sikkert kun et punkt ; ved steuens afpudsning er vel 

 de andre blevne utydelige. Ved 23 var kvisten forst glemt; 

 senere er en liden streg sat til; den nar dog ikke ind til 

 hovedstaven. 27 er visselig og at opfatte som stungen; 

 prikken er dog kommen til at sta ved siden af staven. 



Professor Bugge bemserker: „Formeii runor for runar 

 forekommer oftere i Sverige, hvor ogsa brugen af prseter. 

 particip. neutr. for prseter. indik. (som her ristit) forekommer". 



Tegnet efter gibsafstebning, sammenholdt med optegnelaer af 0. 

 Bygh fra 1868 samt af mig fra 1873 og 1887. 



X TJdvendig pa kapitlet. 



Fandtes Jidt nedenfor foregaende indskrift og lidt lamgere 

 -est;" denne runeindskrift var omtrent „lige lang som fore- 

 gaende, meget svagt indristet, meget lange staver. Da desuden 

 disse med omtrent 1 / i af sin lsengde gar op pa stenens skra 

 overkant. der er forstodt og forvinvt. og belysningen ikke 

 var gunstig, kunde jeg intet samle af denne. u (0. Bygh, 

 1868). Sign. Klmcer, I c, p. 20 ? pL 4 f. Jeg eftersogte for- 

 gseves spor af denne indskrift i 1869, 1873 og 1887. Rimelig- 

 vis er den ei bleven bemaerket, da overfladen her blev afpudset 

 ved kapitlets restauration i 1869. 



Af Kliiwers tegning synes kun at vsere klart, at her har 

 staet bf . . Rfl • • R . . . . formodentlig psessar runar. 



XL TJdvendig pa ottelcantens nordre lapel (pi. I, fig. 1). 



Pa en sten fra sokkelen af nordsiden af nsevnte kapel; 

 ■stenen var allerede 1873 udtaget og bevares nu i det ved 

 domkirken oprettede museum. Sign. Kliiwer. p. 20—22, pi. 

 10 b. Stenens kanter er nu meget forslaede, som vor tegning 

 pi. I, fig. 1, viser. 



Professor Bngge taenker pa en restitution som: 

 * Nh : ir" 1+KHR : n+m HM H * * hHl ■ *« *IYnh . fnhl 



